Справа № 480/11728/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , і просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо недоплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 280 000,00 тисяч гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у період лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я з 25.05.2022 по 24.09.2022;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 на користь позивача недоплачену додаткову винагороду на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 280 000,00 грн;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати належної суми (додаткової винагороди) під час лікування та перебування у відпустці за хворобою у період з 25.05.2022 по 24.09.2022 у відповідності до положень Закону України від 19.10.2000 №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з пропущенням строків їх виплати».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач під час виконання бойового завдання отримав травму, знаходився на лікуванні. Згідно довідки ВЛК від 28.08.2022 травма, яку отримав позивач за степенем тяжкості визначена як тяжка, але в порушення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» йому за цей період не виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн.
Відповідачем ВЧ1376 надіслано до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач у 2022році проходів військову службу у ВЧА4590, отримав поранення. В період з 25.05.2022 по 24.09.2022 знаходився на лікуванні та у відпустці після лікування. Разом із тим, саме ВЧ4590 здійснює нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, а ВЧ1376 здійснює лише фінансування ВЧ4590. Таким чином в межах даної справи ВЧ1376 не порушувало права та інтереси позивача.
Відповідачем ВЧ НОМЕР_1 надано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем надана довідка ВЛК №1/19 від 30.06.2022, яка містить очевидні ознаки виправлення, дописано поза межами строків, іншим кольором, а тому визначення тяжкості травми як «тяжка», свідчить про можливу підробку в приведенні довідці невстановленою особою. При цьому довідка ВЛК №1/19 від 29.07.2022 та від 26.08.2022 №1/19 не містять визначення ступені тяжкості травми. Крім того, згідно медичної довідки №43 вбачається, що позивач проходив амбулаторне лікування.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що відповідачі безпідставно зазначають про те, що вимоги, заявлені позивачем, є необгрунтовані. Зазначає, що відповідач без жодних підстав зазначає про підробку довідок, записи здійснювалися лікарем згідно даних рішення ВЛК Чернігівського військового шпиталю ВЧА3120. Позивачу нараховувалася у зв`язку із хворобою 30 тис. грн.., оскільки лікарями не було визначено ступень тяжкості травми. Після отримання довідки та встановлення ступеню тяжкості травми позивач звернувся до відповідача із рапортом про нарахування та виплату належної суми грошового забезпечення, але відповідачем кошти не виплачені. Стосовно перебування на амбулаторному лікуванні позивач зазначає, що лікарні були заповнені та на прохання лікарів позивач знаходився вдома. Дані обставини не впливають на право позивача отримати належну суму грошового забезпечення.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визнано поважними причини пропуску строку зверненні позивача до суду, у відповідача витребовувались докази. Судом відмовлено у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що позивач проходить військову службу в ВЧА4590.
Відповідно до довідки ВЧА4590 від 27.09.2022 №616 позивач 23.05.2022 отримав травмування, а саме закритий уламковий перелом лівої п`яткової кістки (а.с.6).
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу була надана невідкладна допомога (а.с.8-9), а також позивач знаходився на лікуванні з 25.05.2022 по 31.05.2022 та з 01.06.2022 по 30.06.2022 (а.с.10-11).
Відповідно до довідки ВЛК Глухівської міської лікарні №1/19 від 30.06.2022 позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.12). Відповідно до довідки ВЛК Глухівської міської лікарні №1/19 від 29.07.2022 позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.13). Відповідно до довідки ВЛК Глухівської міської лікарні №1/19 від 26.08.2022 позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.14).
Відповідно до довідки ВЛК ВЧ НОМЕР_1 від 28.09.2022 №1678 зазначено, що травма, яку отримав позивач 25.05.2022 так, пов`язана із захистом Батьківщини, позивач визнаний обмежено придатний до військової служби, а згідно наказу №370 від 04.07.2007 за ступенем тяжкості травма визначена як «тяжка» (а.с.15).
Враховуючи те, що позивачу в порушення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» йому за цей період не виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн.
Позивач не погоджується із тим, що в період з 25.05.2022 по 24.09.2022 на було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, затвердженими відповідними законами України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, востаннє продовжено з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб, тобто до 14.05.2024.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
25.03.2022 для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
З урахуванням вищеозначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Згідно з п.9 розділу XXXIV Положення №260 (в редакції Наказу МОУ від 25.01.2023 №44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Отже військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
Нормами Постанови №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають на лікуванні або у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн.

Стаття 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, (далі Статут) визначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до визначення, закріпленого у пункті 1.2 цієї глави військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців врегульований нормами глави 6 розділу ІІ Положення №402.

Положеннями пункту 6.35 закріплено, що у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Матеріалами справи підтверджується, що з 25.05.2022 по 31.05.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманим 23.05.2022 під час виконання бойових завдань. В подальшому, в період з 01.06.2022 по 30.06.2022 позивач перебував на амбулаторному лікуванні. В період з 30.06.2022 до 27.09.2022 перебував у відпустці за станом здоров`я.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 №616 зазначено, що 23.05.2022 позивач отримав травму, і травма отримана під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до довідки ВЛК №1678 від 28.09.2022 за ступенем тяжкості травма «тяжка».

В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди у позивача за час перебування на стаціонарному лікуванні з 25.05.2022 по 31.05.2022 позивачем дотримані.

Відповідачем не проведено нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні у розмірі по 100000 грн пропорційно із розрахунку на місяць, докази відповідачем не надані, а тому не проводячи виплату за цей період додаткової грошової винагороди у належному розмірі відповідач допустив бездіяльність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 грн винагороди за період з 25.05.2022 до 31.05.2022 (включно) за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Разом із тим, задоволенню не підлягають вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо недоплати позивачу додаткової винагороди у період лікування з 01.06.2022 до 30.06.2022 (включно), оскільки матеріалами справи не підтверджується, що позивач перебував саме на стаціонарному лікуванні.

Так, відповідно до медичної довідки №43 позивач проходів амбулаторне лікування, але нормами Постанови №168 передбачено, що нарахуванню додаткової винагороди передбачено саме перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних).

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправними дії відповідачів щодо недоплати позивачу додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» у період перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.07.2022 до 24.09.2022, суд зазначає наступне.

Умовою для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за зазначений період, встановлено така умова, як перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В даному випадку, як не заперечується сторонами, поранення позивач отримав 23.05.2022, спочатку проходів стаціонарне лікування, а в подальшому амбулаторне лікування. При цьому амбулаторне лікування відбувалося як продовження стаціонарного. Крім того, саме за наслідками амбулаторного лікування висновками ВЛК було зазначено потреба у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Таким чином в період з 01.07.2022 до 24.09.2022 позивач перебував у відпустці на підставі висновку ВЛК після отриманої травми.

Судом враховується, що не є спірним, що ступень тяжкості травми було встановлено ВЛК 28.09.2022 про що позивачу видано довідку №1678, позивач не заперечує такі обставини.

Також позивач зазначає, що у довідку №1/19 було додатково відображено ступінь тяжкості травми на підставі даних ВЛК від 28.09.2022 після встановлення причинного зв`язку травми, але дані обставини не спростовують те, що поранення та травма, яку отримав 23.05.2022 позивач має ступінь «тяжка», пов`язана із захистом Батьківщини.

Разом із тим, суд зазначає, що не зазначення у довідках ВЛК №1/19 від 30.06.2022, від 29.07.2022, від 26.08.2022 про те, що травма, яку 23.05.2022 отримав позивач, має ступінь «тяжка», а записи здійснені додатково, не може позбавляти право позивача на отримання збільшеної суми додаткової винагороди в розмірі до 100000грн., оскільки позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яке було отримано позивачем 23.05.2022, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Стосовно посилання відповідача на те, що довідки ВЛК №1/19 є підробленими, містять виправлення, суд зазначає, що у даному випадку, ступінь тяжкості отриманої травми встановлено взагалі ВЛК за результатом медичного огляду шляхом надання ВЧА3120 довідки №1678, що не заперечується позивачем.

Слід зазначити, що доказів того, що зміст довідки ВЛК ВЧ НОМЕР_3 за №1678 від 28.09.2022 не відповідає фактичним обставинам поранення позивача, є підробленою, сфальшованою, матеріали справи не містять, відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами.

Судом враховується, що позивач перебував у відпустці, яка надавалася відповідно до висновку ВЛК саме у зв`язку із отриманою 23.05.2022 тяжкою травмою під час захисту Батьківщини, про що свідчать довідка ВЛК від 28.09.2022 №1678 та довідка ВЧА4590 №616 від 27.09.2022. Позивач перебував у відпустці саме для лікування у зв`язку із лікуванням отриманої травми 23.05.2022 (відпустці за станом здоров`я), а не з інших підстав.

Згідно із пунктом 8.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до пункту 6.35. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів.

За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

У разі тимчасової втрати працездатності військовослужбовцям не нараховують допомогу за лікарняними, а зберігають грошове забезпечення та виплачують додаткову винагороду на час воєнного стану.

Військовослужбовцям ЗСУ, які отримали ушкодження чи захворіли, виплачують грошове забезпечення за останніми займаними посадами за період звільнення від виконання службових обов`язків: у зв`язку з хворобою та перебуванні на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я).

На час воєнного стану включають до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 тисяч гривень, військовослужбовців ЗСУ, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії. До цього періоду включають і час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого.

Таким чином позивачу підлягає нарахуванню та виплата суми додаткової винагороди за час перебування у відпустці для лікування в розмірі до 100000 грн пропорційно із розрахунку на місяць, а тому не проводячи виплату за цей період додаткової грошової винагороди у належному розмірі відповідач допустив бездіяльність.

Відтак, враховуючи вищезазначене, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000,00 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні, а також перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а тому дії відповідача щодо не нарахування та не виплати такої винагороди у відповідний період є протиправними.

Стосовно того, яким саме відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, судом враховується наступне.

Не є спірним та не заперечується сторонами, що у 2022 році позивач проходив військову службу у ВЧА4590, у період з 25.05.2022 до 24.09.2022 позивач знаходився на лікуванні та у відпустці після лікування.

В даному випадку, ВЧ НОМЕР_1 зарахована на фінансове забезпечення ВЧ НОМЕР_2 , та від неї отримує кошти для виплати грошового забезпечення (нарахування та виплати) військовослужбовцям.

Згідно відзиву на позов, представник ВЧ1376 зазначає, що саме ВЧ4590 здійснює нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, а ВЧ1376 здійснює лише фінансування ВЧ4590. Таким чином в межах даної справи ВЧ1376 не порушувало права та інтереси позивача.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зазначити, що саме ВЧ НОМЕР_1 у якій в спірний період проходів службу, а також яка нараховувала та виплачувала позивачу грошове забезпечення є належним відповідачем при розгляді даної справи, оскільки зобов`язана прийняти відповідний наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди.

Суд зазначає, що розрахунок грошового забезпечення є компетенцією ВЧ НОМЕР_1 , як органу, в якому позивач проходив військову службу і який виплачував грошове забезпечення, про що зазначено ВЧ НОМЕР_2 у відзиві на позов. Саме на зазначено відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу суми грошового забезпечення.

Також судом враховується, що відповідний наказ щодо нарахування та виплату позивачу спірної додаткової винагороди повинно бути прийнято ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи те, що видача наказів стосовно військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 належить до повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також підтверджується виданими наказами саме ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000 грн.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, Суд зазначив, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Отже, позовні вимоги в частині розрахунку суми грошового забезпечення, зокрема, додаткової винагороди, задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати належної суми (додаткової винагороди) під час лікування та перебування у відпустці за хворобою у період з 25.05.2022 по 24.09.2022 у відповідності до положень Закону України від 19.10.2000 №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з пропущенням строків їх виплати», суд відмовляє у їх задоволенні, як передчасно заявлені, виходячи із наступного.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2011 № 159.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3).

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу наведених норм вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

При цьому, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням їх виплати" компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, у даному випадку - органом пенсійного фонду, добровільно чи на виконання судового рішення.

Разом із тим, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати на суму невиплаченої суми грошового забезпечення.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Суд зазначає, що компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 10.07.2018 по справі №404/6317/16-а, від 25.10.2018 по справі №420/1410/17, від 10.02.2020 по справі №134/87/16-а, від 23.12.2020 по справі №807/1525/16, від 04.03.2021 по справі №520/34/17, від 01.04.2021 по справі №120/4555/18-а.

Так, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок суми додаткової винагороди в спірний період. Відповідно питання виплати недоплаченої частини грошового забезпечення з урахуванням компенсації втрати доходів за своєчасно не виплачену суму грошового забезпечення є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасно заявлені. У зв`язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє. Суд зазначає, що права позивача, в частині виплати компенсації втрати доходів за своєчасно не виплачене грошове забезпечення на час розгляду даної справи не порушені, оскільки перерахунок та виплата грошового забезпечення на даний час не проведено.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при виплаті частини грошового забезпечення буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню як передчасно заявлені.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 25.05.2022 до 31.05.2022 (включно), а також перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.07.2022 до 24.09.2022 (включно).

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,і.к. НОМЕР_5 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 25.05.2022 до 31.05.2022 (включно), а також перебування у відпустці за станом здоров`я з 01.07.2022 до 24.09.2022 (включно)

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета