Справа № 280/2687/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ ЗА ВИКОНАННЯМ РІШЕННЯ СУДУ

14 травня 2024 рокуСправа № 280/2687/20 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виконання рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала зазначена справа.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Запорізькій області щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 № 07-36/107; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Запорізькій області від 06.04.2020 № 46; зобов`язано ГУ ПФ України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/107 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, здійснити нарахування та виплату компенсацію на час перерахунку відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

09 листопада 2020 року позивачем отримано виконавчі листи по справі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення повернуто заявнику; у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі № 280/2687/20, відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 скасовано: в частині повернення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у справі від 280/2687/20, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду; в частині встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.08.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Позивач оскаржив зазначене судове рішення в апеляційному порядку та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 закрито апеляційне провадження з підстав того, що ухвала суду першої інстанції, яка оскаржується, є такою, що не підлягає оскарженню.

Постановою Верховного Суду від 30.03.2023 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021, справу направлено до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2023 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 26.08.2021 скасовано, ухвалено нове судове рішення - заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними бездіяльності та рішення, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 в справі № 280/2687/20, задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 в справі № 280/2687/20 в частині невиплати ОСОБА_1 перерахованої суми щомісячного довічного грошового утримання позивачу за період з 19.02.2020. В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення без розгляду заяви про перегляд за виключними обставинами ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 та залишено без задоволення заяву про перегляд за виключними обставинами ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2024 задоволено частково заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, встановлено судовий контроль за виконанням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20 в частині виплати донарахованої за протоколом розрахунком суми щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.02.2020 року по 31.12.2020 року в розмірі 579 378,89 грн., зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у 90-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20 в частині виплати донарахованої за протоколом розрахунком суми щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.02.2020 по 31.12.2020 в розмірі 579 378,89 грн. з урахуванням висновків, викладених в ухвалі суду, в іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2024 доставлена до електронного кабінету відповідача системи Електронний суд 08.02.2024 о 21:56 год.

06 травня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано до суду звіт про виконання судового рішення. У звіті відповідач повідомив, що на виконання рішення суду від 28.09.2020 у листопаді 2020 року здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , на підставі довідки Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/107 виходячи із 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. На листопад 2020 року розмір заборгованості склав 579 378,89 грн, з яких: 477899,12 грн заборгованість, яка внесена до реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою. Виплати буде здійснена після відповідного фінансування з Державного бюджету України; 101479,77 грн, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за грудень 2020 року, виплата якого була здійснена у грудні 2020 року. Таким чином, на травень 2024 року розмір заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 нарахованого на виконання Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20 складає 477 899,12 грн. Заборгованість перед позивачем 477 899,12 грн. внесена до Реєстру судових рішень, виконання, яких гарантовано державою. Виплата зазначеної суми буде здійснена після надходження фінансування з Державного бюджету України. Станом на 01.08.2023 проведена виплата різниці сум пенсій за минулий час, які були нараховані на виконання рішень суду та набрали законної сили по 20.09.2020 (останній порядковий номер у реєстрі 75022). Оскільки порядковий номер рішення від 28.09.2020 по цій справі внесеного до реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою - 78735, то виплата ОСОБА_1 проведена не була та буде здійснена після надходження фінансування з Державного бюджету України. Крім того, у 2023 році на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішенням суду було затверджено 5 921 900,00 грн. За 2022 рік було виконано цю частину бюджету на 5 921 879,84 грн. Станом на дату подання звіту бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено. Відповідачем було направлено лист до Пенсійного Фонду України з проханням провести фінансування Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в рамках бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок і підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України» для виплати коштів в сумі 488 442,63 грн, яка нарахована на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20. На час подання звіту відповідь з Пенсійного Фонду України не надходила. Відповідач вважає, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20 було виконано відповідачем відповідно до покладених зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

На адресу суду 07.05.2024 від позивача надійшли заперечення на звіт відповідача. Ознайомившись із звітом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.05.2024 про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20, позивач звертає увагу суду на те, що боржник не зазначає який порядковий номер рішення виконується на час подання звіту. Керівник ГУ ПФУ, незважаючи на свою протиправну бездіяльність, встановлену постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.05.2023, продовжуючи протиправну бездіяльність, надав лише формальну відписку про виконання рішення суду та копію листа від 02.05.2024 на адресу ПФУ про виділення коштів для «уникнення штрафу на керівника», який з порушенням принципу «належного урядування», виходячи із «принципу розумності» не можливо було профінансувати у тримісячний строк, визначений судом для належного виконання рішення суду, позивач вважає, що такий звіт не може бути прийнятий до уваги, а на керівника відповідача слід накласти штраф за неналежне виконання ухвали та рішення суду, яким було встановлено судовий контроль. На переконання позивача, очевидним є те, що самі по собі лист-запит боржника до Пенсійного фонду України про виділення коштів для виконання рішення суду та відсутність відповіді ПФУ на цей лист, по-перше, обумовлена порушенням керівника ГУ ПФУ «принципу належного урядування» не реальними строками та здійснена у поза межами процедури підготовки проекту відповідного бюджету носять явно формальний характер з метою створити враження, що вони нібито щось роблять для виконання рішення суду, та з метою переконати державного виконавця та суд у тому, що вони не можуть виконати рішення суду з поважних причин, і таким чином уникнути будь-якої відповідальності, встановленої законом. Тобто такі формальні дії прямо вказують на прихований умисел цих органів Пенсійного фонду, спрямований на невиконання судового рішення, яке набрало законної сили. Позивач просить суд: у прийнятті звіту боржника про виконання Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20 відмовити, встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області новий строк подання звіту про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області штраф в сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 07.05.2024 призначити до розгляду звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виконання рішення суду на 14 травня 2024 року о/об 10:15 год.

08 травня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано до суду докази направлення копії звіту позивачу.

Також, 08.05.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі в якій позивачем доповнено свої запереченні проти звіту та клопотання про витребування доказів. Також, позивач просив, у разі його неявки, розглядати справу у письмовому провадженні.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2024 задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області додаткові докази та інформацію.

На виконання ухвали суду від 08.05.2024 відповідачем 10.05.2024 надано суду витребувану інформацію.

10 травня 2024 року позивачем подано до суду додаткові пояснення в яких позивач наголошує на тому, що рішенням суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20 відповідача зобов`язано не лише нарахувати, а й виплатити і не тільки заборгованість, а й компенсацію на час виплати. Між тим боржник лише нарахував борг і компенсацію і то на 31.12.2020, а не на час виплати. Також, позивач вказує, що протягом 4 років боржник не здійснював активних дій по виконанню рішення суду, а за 4 дня до подання звіту, не здійснивши жодного заходу на виконання рішення суду направив формального листа до ПФУ. Окрім того, ані державному виконавцю, ані суду боржник не надав ні одного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження того, що воно та/чи Пенсійний фонд України як учасники бюджетного процесу відповідно до норм Бюджетного кодексу України, Положення, Методики та Інструкцій протягом 2021-2024 років вчиняли необхідні дії (складали прогноз показників бюджету, розрахунок потреби у додаткових коштах тощо) під час підготовки бюджетних запитів та проектів бюджету, у тому числі Державного бюджету України на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки з метою здійснення виплати вказаної заборгованості на виконання остаточного судового рішення суду.

14 травня 2024 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано заяву про розгляд звіту без його участі.

В судове засідання, призначене на 14.05.2024, учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Додаткових заяв не подавали.

З огляду на те, що у судове засідання не з`явилися, подавши відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд з урахуванням частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку, що слід здійснити розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, суд зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також, Конституційним Судом України у рішенні від 26.06.2013 взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави, як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30.06.2009 №16-рп/2009).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

На підставі аналізу ст.ст. 3, 8, ч.ч. 1, 2 ст. 55, ч.ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006 заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 01.03.2023 у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19.04.2023 у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.04.2020 у справі №560/523/19, від 01.02.2022 у справі 420/177/20 та від 18.05.2022 у справа №140/279/21.

Суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі №420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі №611/26/17, від 07.02.2022 у справі №200/3958/19-а, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 та від 01.05.2023 у справі № 520/926/21.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 241 КАС України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Суд наголошує, що з метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судом з матеріалів справи та звіту встановлено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року в цій справі відповідачем ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, розмір перерахунку коштів склав 579378,89 грн. з яких:

477899,12 грн заборгованість, яка внесена до реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою;

101479,77 грн розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за грудень 2020 року, виплат якого була здійснена у грудні 2020 року.

Тобто, частина судового рішення щодо здійснення щомісячного довічного грошового утримання по справі №280/2687/20 виконана у грудні 2020 року.

У звіті відповідача зазначено, що у зв`язку із відсутністю бюджетних призначень, пенсійним органом не здійснено фактичну виплату нарахованих коштів, які будуть виплачені за наявності бюджетних призначень ПФУ на цю мету за рішеннями судів.

Відповідно до наданого Головним управлінням витягу з Реєстру судових рішень рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 280/2687/20 обліковується у зазначеному Реєстрі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано лист від 02.05.2024 0800-09-5/37393 адресований Пенсійному фонду України в якому відповідач просить провести фінансування в рамках бюджетної програми КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок і підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України» на виплату коштів в сумі 488442,63 грн, які нараховані на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20. У разі неможливості такого фінансування, просимо повідомити про можливу дату виплати коштів за зазначеним судовим рішенням.

Тобто, ГУ ПФ України в Запорізькій області вживає заходи щодо виконання рішення суду в частині виплати заборгованості за судовим рішенням на користь позивача, проте судове рішення у цій частині залишається невиконаним.

При цьому, суд зазначає, що звернення відповідача з листами до Пенсійного фонду України з проханням про розгляд питання щодо виділення коштів на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по цій справі, хоча певною мірою і є свідченням вчинення відповідачем дій, направлених на виконання судового рішення, проте не свідчить про виконання судового рішення у повному обсязі.

Згідно зі статтями 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 затверджено Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять асигнування державного бюджету у плановому періоді, зокрема, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюються видатки, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Враховуючи, що виконання судового рішення в частині доплати щомісячного довічного грошового утримання судді позивача залежить від фінансування витрат на вказані цілі з Державного бюджету України, тому суд дійшов висновку про необхідність надання відповідачу можливості виконати судове рішення належним чином, здійснивши виплату нарахованої суми заборгованості, у зв`язку з чим встановити новий строк для надання звіту про виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі №560/1080/19.

Невиконання в повному обсязі рішення суду, яке набрало законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляє пенсіонера права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішення суду, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 у справі №560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20, штрафу, оскільки у даному випадку застосування штрафної санкції не призведе до відновлення порушених прав позивача. Суд зазначає, що хоча судове рішення не виконане, але керівництвом боржника, в межах повноважень, вживаються заходи для його виконання. На переконання суду, з огляду на обмежений обсяг асигнувань бюджетних видатків на виконання судових рішень особливо в умовах, спочатку карантинних заходів, а в подальшому військової агресії РФ проти України, коли мільйони громадян втратили засоби для існування, свої домівки та опинилися на межі виживання, відсутні підстави вважати умисним невиконання боржником своїх зобов`язань.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 в частині накладення на суб`єкта владних повноважень керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області штрафу.

Отже, за наслідками розгляду поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області звіту та доданих до нього матеріалів суд дійшов висновку про відсутність у суду підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення.

Керуючись ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області у прийнятті звіту про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області новий строк подання звіту про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у 90-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20 в частині виплати донарахованої за протоколом розрахунком суми щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.02.2020 по 31.12.2020.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо накладення на суб`єкта владних повноважень - керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області штрафу.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвала виготовлена та підписана 14 травня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз