Справа № 560/15673/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15673/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

13 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПАБЛАНКА" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПАБЛАНКА" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.05.2023 № (форма "С"), № (форма "С"), що прийняті Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 07.04.2023 №971-П "Про проведення фактичної перевірки" посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області, на підставі пп.80.2.2, 80.2.5, 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, у період з 12.04.2023 року по 19.04.2023 року, проведено фактичну перевірку ТОВ "Капабланка" за місцем здійснення діяльності - АЗС №11 з магазином за адресою: Хмельницька область, м. Шепетівка, Старокостянтинівське шосе, 70.

До початку перевірки особа, що проводила розрахункові операції в даній господарський одиниці, (оператор ОСОБА_1 ) ознайомилась з наказом, отримала його копію та підписала направлення на проведення фактичної перевірки (додано до відзиву), що слугувало підставою для початку проведення такої перевірки (п.81.1 ст.81 ПК України).

За наслідками проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено акт фактичної перевірки від 19.04.2023 №4318/22-01-07-05/ НОМЕР_1 , в якому встановлено наступні порушення: п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.95 №265/95-ВР.

На підставі вищезазначеного акту перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення форми "С" від 19.05.2023 №, № якими застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 96459,89 грн та 5561,98 грн.

Не погоджуючись з прийнятим ГУ ДПС у Хмельницькій області податковим повідомленням-рішенням, ТОВ "Капабланка" подало до ДПС України скаргу.

Рішенням ДПС України від 10.08.2023 №22208/6/99-00-06-03-02-06, податкові повідомлення - рішення від 19.05.2023 №, № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пп. 41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Підпунктами 19.1.14, 19.1.19, 19.1.20 пункту 19.1 статті 19 ПК України контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України, особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів (крім тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах).

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з перелічених у даному пункті підстав.

Суд встановив, що підставою для проведення перевірки позивача стала отримана інформація від Державної податкової служби України, згідно якої встановлено можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України).

Суд встановив, що підставою для проведення перевірки позивача стала, зокрема, отримана в установленому законодавством порядку інформація від Державної податкової служби України, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України).

У листі ДПС від 24.03.2023 №6320/7/99-00-07-04-03-07 поінформовано Головні управління ДПС в Хмельницькій, Чернівецькій та Тернопільській областях, що за результатами аналізу фіскальних чеків із СОД РРО та даних ІКС "Єдине вікно подання електронної звітності" встановлено випадки здійснення ТОВ "КАПАБЛАНКА" розрахункових операцій з реалізації пального в об`ємах більших, ніж фактичний об`єм його надходження на АЗС, що може свідчити про ймовірні порушення підприємством ведення обліку товарних запасів.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Враховуючи наведене вище, у відповідача були обґрунтовані підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ "Капабланка".

Суд звертає увагу позивача, що положення п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України визначають перелік питань, яких стосується фактична перевірка, зокрема, дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

При призначенні фактичної перевірки, посадові особи контролюючого органу можуть перевірити будь-яке із визначених ПК України питань, незалежно від того, що стало причиною для її проведення.

Такий спосіб, як звірка і співставлення обсягів наявних товарних запасів є одним з інструментів встановлення порушень норм законодавства з питань обігу підакцизних товарів та порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій.

Згідно пп.4 п.2 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів- лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року № 891 (далі - Порядок № 891) обіг пального - будь-які операції, що передбачають: - фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); - фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Відповідно до абз.16 ст.1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон №481/95) незаконний обіг спирту етилового, коньячного, плодового, зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв і тютюнових виробів - імпорт, експорт, транспортування, зберігання, торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання.

Враховуючи наведене вище, встановлено, що обігом підакцизних товарів, зокрема пального, є операції з імпорту, експорту, транспортування, зберігання, торгівлі (придбання, реалізації), комісії, доручення, відповідального зберігання, тощо.

Суд зазначає, що оскільки підставою для проведення перевірки було отримання від державного органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій та обігу підакцизних товарів, а тому метою перевірки було здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального.

В абз.3 п.102.1 ст.102 ПК України визначено, що у разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Суд зауважує, що норми ПК України не містять обмеження щодо максимального періоду, що може перевірятися з питань порушень вимог податкового законодавства, не пов`язаних з декларуванням, а також порушень вимог іншого законодавства, при цьому такий період не може перевищувати 1095 днів з дня початку перевірки.

Згідно абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення, зокрема, копії наказу про проведення перевірки.

Враховуючи наведені вище обставини та те, що до початку перевірки особа, що проводила розрахункові операції в даній господарський одиниці, (оператор ОСОБА_1 ) ознайомилась з наказом, отримала його копію та підписала направлення на проведення фактичної перевірки, що слугувало підставою для початку проведення такої перевірки (п.81.1 ст.81 ПК України), а тому суд вважає, що відповідач мав законні підстави для проведення перевірки згідно виданого наказу.

Суд встановив, що в ході проведення перевірки посадовими особами відповідача встановлено порушення п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 року (далі - Закон №265/95), а саме: проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 19.05.2023 № суд зазначає наступне.

В ході проведення фактичної перевірки ТОВ "Капабланка" за місцем здійснення діяльності на АЗС №11 сформовано Х-звіт денний за 12.04.2023 року, відповідно до якого залишки:

- бензину А-95 Energy в резервуарі становить 1970,24 л.;

- бензину А-92 в резервуарі становить 13450,76 л.;

- бензину А-95 в резервуарі становить 14685,41 л.;

- газу скрапленого в резервуарі становить 528,34 л.

Результати перевірки фактичних залишків пального, станом на 12.04.2023 відображені у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), що є додатком №3 до акта фактичної перевірки. Відомість підписана посадовими особами контролюючого органу та директором ТОВ "Капабланка" ОСОБА_2 .

За результатом співставлення даних Х-звіту та фактичних залишків пального, визначених рівномірами-лічильниками в резервуарах, контролюючим органом встановлено нестачу бензину А-95 Energy в кількості 741,1 л.;

- бензину А-92 в кількості 444,65 л.;

- бензину А-95 в кількості 784,51 л.;

- газу в кількості 207,34 л.

На загальну суму 96459,89 грн, з урахуванням похибки у розмірі 0,8 % від фактично наявного об`єму пального в резервуарі - 2183,6 л.

Згідно п.1 ст.3 Закон №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №265/95 у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведения розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання до суб`єкта господарювання за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі: -100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; - 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Враховуючи наявні матеріали перевірки та те, що ТОВ "Капабланка" не надано документального підтвердження щодо причин нестачі паливно-мастильних матеріалів на суму 96459,89 грн, перевіркою зроблено висновок, що товарно - матеріальні цінності реалізовані без застосування реєстратора розрахункових операцій.

А тому, суд вважає, що відповідач правомірно, на підставі висновків акта перевірки, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.05.2023 № на суму 96459,89 грн враховуючи ч.1 ст.17 Закону №265/95 яким застосував штрафну санкцію в розмірі 100 відсотків вартості проданих товарів, оскільки таке порушення позивачем було вчинено вперше.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № від 19.05.2023 суд зазначає наступне.

Згідно Х-звіту від 12.04.2023 залишки дизельного палива в резервуарі на АЗС становлять 15381,66 л за ціною 47 грн за 1 л.

За результатами перевірки, шляхом співставлення даних Х-звіту та фактичних залишків запасів контролюючим органом встановлено надлишок дизельного палива в кількості 118,34 л на загальну суму 5561,98 грн.

Разом з тим, будь-які пояснення чи документи, які б спростовували розбіжності між фактичними залишкам пального на АЗС та які відображені у денному Х-звіті реєстратора розрахункових операцій позивачем не надано.

Відповідно п. 12 ст. З Закону №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно до ст.20 Закону №265/95 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду Акта перевірки та з урахуванням результатів розгляду заперечення Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.05.2023 №, яким застосовано до ТОВ "Капабланка" штрафні (фінансові) санкції у сумі 5561,98 грн (5561,98 грн. х 100%) за непроведення розрахункових операцій через РРО, вчинене вперше.

У позовній заяві ТОВ "Капабланка" посилається на позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.06.2018 у справі №826/18483/13-а та від 12.12.2018 у справі №819/1026/13-а. У цих постановах Верховний Суд робить висновок, що відповідальність за ст. 20 Закону №265/95 настає у разі реалізації суб`єктом підприємницької діяльності товарів не облікованих у встановленому порядку, а не за їх наявність за місцем реалізації.

Суд зазначає, що у справі №826/18483/13-а предметом спору було застосування фінансової санкції за порушення ст. 20 Закону №265/95 у вересні 2013 року та у справі №819/1026/13-а - у січні 2013 року.

Тобто, Верховний Суд надавав оцінку редакції ст. 20 Закону №265/95 згідно з якою: до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Проте, така редакція ст. 20 Закону №265/95 діяла до 01.08.2020 року.

Законом України від 20.09.2019 №128-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг" статтю 20 Закону №265/95 викладено у новій редакції, а саме: до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння). Ця редакція втупила в дію з 01 серпня 2020.

Із змінами, внесеними згідно з Законом України від 30.11.2021 р. №1914-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" з 01.01.2022 почала діяти поточна редакція статті 20 Закону №265/95. За цією редакцію фінансову санкцію зменшили, передбачивши санкцію у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки перевірка проводилась у квітні 2023 року, а фінансова санкція застосована у травні 2023, тому ГУ ДПС у Хмельницькій області правомірно застосувало чинну редакцію ст. 20 Закону №265/95.

Суд зазначає, що висновки Верховного Суду наведені позивачем не можуть бути застосовані до чинної редакції 20 Закону №265/95, так як нормою чітко визначено, що фінансова санкція застосовується до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Тобто, законодавець передбачив фінансову відповідальність не тільки за реалізоване необліковане пальне, а й за необліковане пальне, яке знаходиться в господарській одиниці суб`єкта господарювання.

Суд вважає, що один із способів встановлення порушення порядку обліку пального, передбаченого ст.20 Закону №265/95, є встановлення розбіжності між фактичними залишкам пального на АЗС та даними, які відображені у реєстраторі розрахункових операцій, а саме: надлишок пального у резервуарі по відношенню до даних Х-звіту.

Крім того, згідно з п. 12 ст.3 Закону №265/95 суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів, натомість, будь-яких пояснень чи документів, які б спростовували розбіжність позивачем не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.05.2023 №, яким застосовано до ТОВ "Капабланка" штрафні (фінансові) санкції у сумі 5561,98 грн за непроведення розрахункових операцій через РРО, вчинене вперше.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваних рішень, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, отже приймаючи податкові повідомлення-рішення від 19.05.2023 № та № відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, а тому вказані рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, у зв`язку із чим адміністративний позов ТОВ" Капабланка" необхідно залишити без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПАБЛАНКА" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.