Справа № 260/6362/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/6362/23 пров. № А/857/20800/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Обрізка І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної прикордонної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року, прийняте суддею Гаврилко С.Є. у місті Ужгороді, у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (надалі Держприкордонслужба, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо не звільнення позивача за п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, за сімейними обставинами, у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю; зобов`язання прийняти рішення про звільнення позивача за п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 вказаного Закону, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, за сімейними обставинами, у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд зазначив, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: 1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи є інвалідність; 2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Суд відхилив доводи відповідача про те, що дружина позивача не є особою з інвалідністю I чи II групи, тому відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби, позаяк статтею 26 частиною 4 пунктом 2 підпунктом «г» абзацом 5 Закону № 2232-ХІІ передбачено окрему підставу для звільнення за сімейними обставинами - в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Держприкордонслужбою подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме неправильно здійснив тлумачення закону.

Згідно з абзацом п`ятим підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ, зазначена категорія військовослужбовців, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме «у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи».

Зазначає, що перша або друга з умов зазначених в цій нормі Закону №2232-ХІІ не є обов`язковою, якщо присутній сполучник «або». Зважаючи, що вказано «та» це дає підстави вважати, що необхідним для застосування або двох умов (А та Б) або другої умови (Б). Таким чином, при застосуванні сполучника «та/або» - обов`язковим для застосування є або два слова (перед та після сполучника), або друге слово (після сполучника).

В даному випадку крім «або» також зазначено слово «та», що вказує на те, що саме друга умова є обов`язковою.

Таким чином, норма права розкладається на дві складові: у зв`язку із наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи; (або) у зв`язку одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Позивач надав довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 385181 про встановлення його дружині ОСОБА_2 III групи інвалідності безстроково.

Критерії встановлення інвалідності у взаємозв`язку з визначеними у підпункті «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ підтверджують, що підставами звільнення з військової служби під час воєнного стану (через сімейні обставини) є необхідність здійснення військовослужбовцем догляду за хворою дружиною, яка потребує постійного догляду, або за хворою дружиною із групою інвалідності, що призводить до значного обмеження її життєдіяльності. Поряд з цим надані позивачем документи зазначені обставини не підтверджують.

Вказані показання МСЕК не свідчать про наявність у дружини позивача обставин непрацездатності, значного обмеження життєдіяльності, неспроможності або обмеженої спроможності до самообслуговування.

Посадова особа, уповноважена приймати рішення про звільнення з військової служби військовослужбовця діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не має підстав для задоволення позову.

Крім того, звернуто увагу на те, що про порушення свої прав позивач дізнався з моменту ознайомлення з листом в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/9502/23-Вн від 23.04.2023 і вказані обставини позивач підтвердив власноручним підписом в адміністративному позові, а звернувся до суду за захистом своїх прав лише 24.07.2023, таким чином позивач без поважних причин пропустив місячний строк для звернення до адміністративного суду і вказана підстава є самостійною для відмови в задоволенні позову.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Представник позивача подав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки, на його думку, представник апелянта Чихайда В.С. не мав права підписувати чи подавати апеляційну скаргу.

З приводу поданого клопотання, колегія суддів зазначає, що таке не підлягає задоволенню, оскільки зазначене спростовується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 69 70), де передбачено право ОСОБА_3 оскаржувати рішення суду, в тому числі відкликати та відмовлятися від апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Держприкордонслужби № 43-ОС від 11 березня 2023 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зарахованого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 березня 2023 № 294-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_2 прикордонного загону Держприкордонслужби України, з 11 березня 2023.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону № 60-ОС від 20 березня 2023 призначено старшого солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги зенітної групи другого зенітно-ракетного відділення прикордонної зенітно-ракетної застави п`ятої прикордонної комендатури швидкого реагування, який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, з 20 березня 2023 (а.с. 39).

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону № 266-ОС від 15 травня 2023 призначено старшого солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, па посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги зенітної групи другого зенітно-ракетного відділення прикордонної зенітно-ракетної застави другої прикордонної комендатури швидкого реагування, який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону, з 15 травня 2023 (а.с. 38).

14 квітня 2023 позивач звернувся з рапортом в порядку підпорядкування до прямого командира - начальника прикордонної зенітно-ракетної застави п`ятої прикордонної комендатури швидкого реагування капітана ОСОБА_4 , про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі статті 26 частини 4 пункту 2 підпункту «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю (а.с. 13).

За результатами розгляду рапорту листом в. о. начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону полковника № 12/9502/23-Вн від 23 квітня 2023 позивачу відповідно до наданих документів, відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення, позаяк дружина військовослужбовця не є особою з інвалідністю І чи ІІ групи (а.с. 15).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ).

За змістом частини першої та третьої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-ХІІ ).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ .

За змістом підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-ХІІ визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

Судом із матеріалів справи встановлено, що позивач є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 03 серпня 2019 Сюртівською сільрадою Ужгородського району Закарпатської області (а.с. 19).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 385181 від 15 лютого 2022 дружині позивача ОСОБА_2 , встановлено ІІІ групу інвалідності без терміну переогляду (причина інвалідності, інвалідність з дитинства).

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за статтею 26 частиною 4 пункту 2 підпунктом «г» Закону № 2232-ХІІ, оскільки його дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи.

З приводу покликання апелянта на те, що дружина позивача не є особою з інвалідністю I чи II групи, тому відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби, то таке спростовується п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, оскільки згадана норма передбачає підставу для звільнення за сімейними обставинами - в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та не ставить в залежність від групи інвалідності.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не покликався на вказану обставину. Крім того, як вбачається із наявного у матеріалах справи листа відповіді про розгляд рапорту про звільнення (а.с.15-16) така інформація має бути доведеною до військовослужбовця під підпис. Однак, у матеріалах справи відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 зі згаданим листом.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи наведене вище, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі №260/6362/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар