Справа № 440/15293/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 р. Справа № 440/15293/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Служби судової охорони у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 19.12.23 у справі № 440/15293/23

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Служби судової охорони у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Полтавській області (далі за текстом також відповідач), у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову Територіального управління Служби судової охорони у Полтавській області, оформлену листом від 05.10.2023 за № 47.05-655, зарахувати до вислуги років для обчислення стажу служби в Службі судової охорони період роботи в державних органах;

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 вислугу років в Службі судової охорони відповідно до пункту 5 розділу І Положення про проходження Служби співробітниками Служби судової охорони з урахуванням змін, внесених рішенням Вищої ради правосуддя № 2236/0/15-21 від 18.11.2021, та зарахувати до вислуги років для обчислення стажу служби в Службі судової охорони, час роботи в Полтавській обласній державній адміністрації з 02.09.2015 по 13.01.2021 (5 років 04 місяці 12 днів) на посаді державної служби головний спеціаліст з питань запобігання та виявлення корупції апарату обласної державної адміністрації, що в загальному обчисленні становить 05 років 04 місяці 12 днів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу служби у Службі судової охорони часу роботи ОСОБА_1 у державних органах.

Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Полтавській області зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 у Службі судової охорони час роботи у Полтавській обласній державній адміністрації на посаді головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції апарату обласної державної адміністрації з 02.09.2015 по 13.01.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що до прийняття Службою судової охорони Наказу від 24.10.2022 за № 454 зарахування періоду роботи в державних органах позивачу, як співробітнику Служби судової охорони, що проходять службу в територіальному управлінні, не здійснювалося, а з урахуванням діючого переліку посад здійснене бути не може.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повністю.

Позивач правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом ТУССО від 14.01.2021 за №17к ОСОБА_1 прийнято на службу на посаду головного спеціаліста (з питань запобігання та виявлення корупції) 14.01.2021, установивши їй посадовий оклад у розмірі 6060,00 грн відповідно до 31 тарифного розряду.

Наказом начальника ТУССО від 14.01.2021 за №21к встановлено капітану Служби судової охорони ОСОБА_1 , головному спеціалісту (з питань запобігання та виявлення корупції) ТУССО, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 45% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальне звання та надбавки за стаж служби з 14.01.2021. Вислуга років, яка дає право на встановлення ОСОБА_1 надбавки за стаж служби станом на 14.01.2021, становить 06 років 09 місяців 02 дні.

Відповідно до Наказу начальника ТУССО від 10.01.2022 за №15о/с оголошено вислугу років капітану ССО ОСОБА_1 , головному спеціалісту (з питань запобігання та виявлення корупції) - 07 років 08 місяців 21 день, для виплати надбавки за стаж служби співробітникам ССО та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки станом на 01.01.2022.

Наказом ТУССО від 06.01.2023 за №18/ос оголошено вислугу років на 01.01.2023 співробітникам ТУССО для виплати надбавки за стаж служби та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки, зокрема майору ССО ОСОБА_1 , головному спеціалісту (з питань запобігання та виявлення корупції) - 08 років 08 місяців 21 день.

04.10.2023 позивач звернулася до керівництва ТУССО з рапортом щодо зарахування до стажу служби в ССО періодів попередньої роботи головним спеціалістом з питань запобігання та виявлення корупції апарату обласної державної адміністрації, що в загальному обчисленні становить 05 років 04 місяці 12 днів.

У відповідь начальник ТУССО листом повідомив позивачу про те, що Наказом т.в.о. Голови Служби судової охорони від 24.10.2022 за №454 "Про затвердження Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах" затверджено перелік посад середнього і вищого складу, в якому посада провідного спеціаліста юридичної служби територіального управління відсутня. З урахування вимог п. 19 розділу ІІ Наказу Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 за №384 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони" Наказом ТУССО від 06.01.2023 за №18/ос "Про оголошення вислуги років співробітникам" ОСОБА_1 до вислуги років для виплати надбавки за стаж служби зараховано період служби в ГУМВС України в Донецькій області з 09.07.2007 по 11.04.2014. У зв`язку з викладеним ТУССО зазначило про відсутність законодавчих підстав для врахування часу роботи в Полтавській обласній державній адміністрації (з 02.09.2015 по 13.01.2021) та часу навчання у Харківському державному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди до вислуги років для виплати надбавки за стаж служби.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу служби в Службі судової охорони періоду роботи в Полтавській обласній державній адміністрації з 02.09.2015 по 13.01.2021 на посаді головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції апарату обласної державної адміністрації до вислуги років для виплати надбавки за стаж служби, позивач звернулася до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до служби в Службі судової охорони спірного періоду роботи позивача, з огляду на що для відновлення порушених прав позивача зобов`язав відповідача зарахувати відповідний період роботи позивача на державній службі до служби у Службі судової охорони.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Служба судової охорони відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон №1402-VIII) є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України (ч. 2 ст. 1621 Закону №1402-VIII).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 за №1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (далі - Положення).

Відповідно до п. 5 Положення, у попередній редакції, час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

До стажу служби у Службі судової охорони (далі також Служба) зараховується стаж служби в поліції, органах внутрішніх справ, військова служба в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.11.2021 за №2236/0/15-21 внесені зміни до Положення, згідно з якими пункт 5 розділу І викладено в такій редакції:

"Час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей"."

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України від 09.04.1992 за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до пункту "и" частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 за №435 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393" доповнено порядок обчислення вислуги років у новоствореному державному органі - Службі судової охорони. Зокрема, абзац 12 пункту 1 Постанови №393 зі змінами викладений у такій редакції: "час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони".

Отже, особам, які мають право на призначення пенсії на підставі Закону №2262-ХІІ, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи у державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони, і відповідно до стажу служби у Службі судової охорони.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент виникнення спірних правовідносин перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, ще не був затверджений.

Незважаючи на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність твердження відповідача про те, що позивач не обіймав посад за переліком, затвердженим Наказом Служби судової охорони "Про затвердження Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах" №454 від 24.10.2022 з урахуванням такого.

Верховний Суд, вирішуючи спори щодо призначення пенсій та зарахування стажу для осіб, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", неодноразово зазначав про те, що цей Закон для окремих категорій осіб передбачає гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для окремих категорій осіб як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Крім того, принцип юридичної визначеності, закріплений у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності - в даному випадку відсутність визначеного переліку посад середнього і вищого складу Служби судової охорони для обрахунку стажу.

Якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання для співробітників Служби судової охорони певних гарантій, а саме - реалізацію права на зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони за правилами, встановленими п. "и" ч. 1 ст. 17 Закону №2262-ХІІ, держава, в даному випадку в особі ТУССО, безпідставно, відступаючи від гарантованих позивачу прав та правомірних сподівань, не зарахувала до стажу службу в державних органах особі, на яку поширюється дія Закону №2262-ХІІ.

Такі висновки наведені Верховним Судом у постановах від 14.08.2019 у справі №1740/2508/18, від 20.09.2019 у справі №813/904/15, від 18.11.2019 у справі №813/5876/15.

Статтею 164 Закону "Про судоустрій і статус суддів" установлюються спеціальні звання співробітників Служби судової охорони.

Зокрема, спеціальними званнями середнього складу є молодший лейтенант Служби судової охорони; лейтенант Служби судової охорони; старший лейтенант Служби судової охорони; капітан Служби судової охорони; майор Служби судової охорони; підполковник Служби судової охорони; полковник Служби судової охорони (п. 2 ч. 1 ст. 164 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Зі змісту записів трудової книжки серії НОМЕР_1 убачається, що позивач працювала у Полтавській обласній державній адміністрації з 02.09.2015 по 13.01.2021 на посадах головного спеціаліста відділу з питань запобігання та протидії корупції, взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи, головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації.

Відповідно до наказів ТУССО від 14.01.2021 за №17к, №21к капітан Служби судової охорони ОСОБА_1 з 14.01.2021 приступила до виконання обов`язків за посадою головного спеціаліста (з питань запобігання та виявлення корупції), де вона вже у званні майора проходить службу станом на момент розгляду справи, що додатково підтверджує факт перебування позивача на посаді у Службі судової охорони, у разі переходу на яку підлягає зарахуванню попередній період роботи у державних органах.

Отже, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до служби в Службі судової охорони спірного періоду роботи позивача.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати відповідний період роботи позивача на державній службі до служби у Службі судової охорони.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі № 440/15293/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова