Справа № 520/5122/24
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року № 520/5122/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , 12 Регіональної ВЛК ( АДРЕСА_1 ) Державної організації Військово-медичний клінічний центр північного регіону військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову гарнізонної ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 29.11.2023 № 9947 як такої, що винесена з порушенням чинного законодавства;

- визнати протиправною відмову 12 Регіональної ВЛК (Харківська, Полтавська, Сумська області) Державної організації Військово-медичний клінічний центр північного регіону військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , скасувати постанову гарнізонної ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 29.11.2023 № 9947 та призначити повторний медичний огляд, з урахуванням даних всіх обстежень та захворювань;

- зобов`язати гарнізонну ВЛК в/ч НОМЕР_1 провести повторний медичний огляд, з урахуванням даних всіх обстежень та захворювань, за необхідності призначити стаціонарне обстеження та лікування, з метою уточнення діагнозу «Гіпертонічна хвороба II стадія І ступеню, ризик 2» (стаття 39-в Розкладу хвороб), «Дисциркуляторна енцефалопатія» (стаття 20 Розкладу хвороб), «Хронічна двобічна комбінована приглухуватість» (стаття 36 Розкладу хвороб), та «Синкопальні стани G90.0» (ст. 83 Розкладу хвороб), встановлення причин синкопальних станів, та за результатами обстеження ухвалити нову Постанову про ступінь придатності до військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови не здійснив повного та всебічного аналізу і врахування всіх медичних показників щодо стану здоров`я позивача, а тому зазначена постанова є такою, що прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням вимог законодавства щодо проведення відповідного обстеження.

Ухвалою суду від 05.03.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачам надати відзиви на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Представником 12 Регіональної військово-лікарської комісії через канцелярію суду 01.04.2024 було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позову про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії в повному обсязі заявлених позовних вимог, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У період з 29.04.2024 по 12.05.2024 суддя Панов М.М. перебував у щорічній відпустці, тому вирішення даної справи здійснюється в перший робочий день після відпустки.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 призваний з 15.10.2022 в Збройні Сили України по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдат, з 08.01.2024 призначений на посаду стрільця-санітара механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти в/ч НОМЕР_3 .

29.11.2023 позивач пройшов медичний огляд у Гарнізонній військово-лікарській комісії в/ч НОМЕР_1 , за результатами якого встановлено діагноз та ухвалена постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) від 29.11.2023 № 9947: Захворювання, Так, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 83-6, 36-в, 57-в, 39-г, 23-г, 52-г графи II Розкладу хвороб придатний до військової служби.

Не погоджуючись з висновком ВЛК, позивач 22.01.2024 звернувся до 12 Регіональної ВЛК Міністерства оборони (надалі - відповідач 2) зі скаргою на Постанову від 29.11.2023 №9947 гарнізонної ВЛК (надалі - відповідач 1), якою просив скасувати зазначену Постанову, призначити та провести повторний медичний огляд, за необхідності призначити стаціонарне обстеження та лікування. За підсумками повторного медичного огляду винести Постанову, якою визнати обмежено придатним для проходження військової служби у Збройних Силах України.

08.02.2024 позивач отримав від відповідача 2 відповідь за вих.№1189/569 від 31.01.2024, якою позивача повідомили про розгляд його скарги від 25.01.2024 №499 щодо незгоди з постановою (довідкою) гарнізонної ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2023 № 9947.

Відповідач 2 повідомив, що Постанова (довідка) гарнізонної ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2023 № 9947 про придатність до військової служби обґрунтована, для проведення на теперішній час повторного медичного огляду з метою визначення ступеню придатності ОСОБА_1 до військової служби підстав не вбачає.

Вважаючи постанову (довідку) гарнізонної ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2023 № 9947 такою, що прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням вимог законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Приписами ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно з приписами ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 70 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, Визначених частиною другою статті 12 Закону України Про національну безпеку України.

Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Як врегульовано пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил, Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Як передбачено пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Так, згідно пункту 2.4.3 Положення №402 за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК, організованих при військових частинах, які дислокуються на території регіону, незалежно від підпорядкування.

Разом з тим, пунктом 2.4.4 Положення №402 передбачено, що на ВЛК регіону покладається, зокрема:

організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності;

контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу І Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку;

розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи;

аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК;

проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями - спеціалістами аналізу та оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту 2.4.5 Положення № 402 ВЛК регіону має право:

оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення;

перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи;

перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;

приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК;

направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників;

залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець.

Відповідно до пункту 2.4.6 Положення № 402 рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Відповідач у відзиві зауважує, що 12 РВЛК приймає рішення про наявність обґрунтованих підстав для перегляду постанови ВЛК, а також проведення контрольного медичного огляду у випадку наявності підстав, що мають значення у військово-лікарській експертизі, при цьому враховуючи військово-медичні документи, які долучає особа, яка просить вчинити вищезгадані дії. У випадку відсутності обґрунтованих у скарзі підстав для перегляду постанови ВЛК, постанова ВЛК не переглядається, а скаржнику надається обґрунтована відповідь з посиланням на нормативно-правові акти.

Відповідач зазначає, що 12 РВЛК надано відповідь позивачу на скаргу.

Згідно з пунктом 2.5.1 Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема гарнізонні ВЛК, яка є позаштатною постійно діючою.

Так, пунктом 2.5.2 Положення № 402 позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК, ВЛК ТЦК та СП не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.

Пункт 2.6.4 Положення № 402 передбачає, що госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:

приймати постанови відповідно до цього Положення;

перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я (установах) і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні;

залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.

Відповідно до пункту 2.5.4 Положення № 402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.

Водночас, додатком 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення» зі змінами (далі - наказ № 608) визначені адміністративно-територіальні зони відповідальності. Відтак, беручи до уваги вказаний факт до уваги ГВЛК в/ч НОМЕР_1 входить до зони відповідальності 12 РВЛК.

За приписами пункту 1.1 глави 1 розділу II Положення № 402 медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема військовослужбовців до військової служби.

Як унормовано пунктом 1.2 глави 1 Розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10- го перегляду (далі - МКХ-10).

Положення пункту 6.1 глави 6 Розділу II Положення № 402 передбачає, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що позивача визнано придатним до військової служби на підставі статей 83-в, 36-в, 57-в, 39-г, 23-г, 52-г, 54-г графи II Розкладу хвороб Положення № 402, однак останній на його думку має складні захворювання, на підстав яких військово-лікарська комісія повинна прийняти рішення про обмежену придатність до військової служби.

В підтвердження своєї позиції позивачем долучено комплект військово-медичних документів.

Із даних наданими ОСОБА_1 військово-медичних документів, встановленими діагнозами, які відображені в виписних епікризах, картці обстежені та медичного огляду, консультативних висновків лікарів, відомостями, які зазначені в обстеженнях, УЗД серця та ЕХО КГ досліджень, відповідач дійшов висновку, що постанову ГВЛК в/ч НОМЕР_4 винесено правомірно.

Щодо тверджень позивача про те, що під час огляду не врахований діагноз Гіпертонічної хвороби II стадії відповідач зазначає, що оскільки в жодному виписному епікризі із медичних карток хворого не вказано на підставі яких об`єктивних ознаках, інструментальних методах досліджень та характеру ураження органів-мішеней вказаний діагноз підтверджений. Так, для встановлення стадії гіпертонічної хвороби в обов`язковому порядку враховується рівень АТ, як зазначає у відзиві відповідач, та наявності об`єктивних ознак ураження органів-мішеней. У разі формулювання діагнозу Гіпертонічної хвороби II стадії необхідно вказати, на підставі чого встановлюється II стадія захворювання (наявність гіпертрофії лівого шлуночка за даними ЕКЕ (ознака Соколова-Лайона - більше 38 мм), Корнельський добуток (сума амплітуд зубця S (V3) та R (аVL) х тривалість (мс) комплексу QRS (аVL) у мм х мс - більше ніж 2440), ЕХО-КГ (індекс маси міокарда лівого шлуночка (ІММЛШ) генералізоване звуження артерій сітківки, тощо).

Відтак, після вивчення проведених позивачу обстежень, відповідач дійшов висновку, що все вказує на наявність Гіпертонічної хвороби І стадії, а не Гіпертонічної хвороби II стадії, що підпадає виключно під дію статті 39-г Розкладу хвороб.

Крім того, 12 РВЛК є військово-медичною установою в системі Міністерства оборони України, в складі якої є відділи які працюють за відповідними напрямками.

Так, у 12 РВЛК є відділення експертизи, до повноважень якого належить забезпечення кваліфікованого, об`єктивного і своєчасного розгляду постанов, з метою оперативного вирішення порушених у них проблем. Слід зазначити, що до складу вищезгаданого відділення входять експерти лікарі вищих категорії, які досліджують медичні документи та надають відповідні висновки.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, №69/2022 «Про загальну мобілізацію».

У подальшому (і станом на час спірних правовідносин) відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжується.

Разом з тим, за встановленими діагнозами у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби" (Пункт 20.4 глави 20 розділу II доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства оборони №524 від 12.08.2014; із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони №490 від 18.08.2023).

Отже, на підставі аналізу наданих медичних документів та вищенаведених правових норм слід прийти до висновку, що характер хвороб позивача підпадає виключно під дію статей викладених у довідці ГВЛК в/ч НОМЕР_1 від 29.11.2023 № 9947, а отже постанову про придатність до військової служби винесено правильно, а рішення 12 РВЛК щодо відмови проведення повторного медичного огляду є обґрунтованим.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття.

Також слід зазначити, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № К (80)2, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (рішення Верховного Суду у справі № 826/10085/16).

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодзгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних державних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належали б до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно вимог Положення, ступінь придатності до військової служби визначається ВЛК після проведення медичного огляду військовослужбовців, відповідно до діагностованих хвороб, станів та фізичних вад, а не за встановленими медико-соціальними експертними комісіями групами інвалідності.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби. Зокрема слід зазначити, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він має право звернутися до ЦВЛК ЗС України для перегляду відповідної постанови.

Разом з тим позивач вказаним правом не скористався та не оскаржив рішення ВЛК у ЦВЛК ЗС України.

Таким чином, ВЛК надано виключне право встановлення ступеню придатності до військової служби та вибір формулювань, в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.

З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), 12 Регіональної ВЛК (Харківська, Полтавська, Сумська області) Державної організації Військово-медичний клінічний центр північного регіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панов М.М.