Справа № 140/2350/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2350/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі Ковельський відділ УДМС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною відмови, викладеної у листі від 22.11.2023 за вих. №М-9255-23/0701.6/6016-23 щодо оформлення та видачі нового паспорта громадянина України у формі книжечки замість паспорта громадянина України, що підлягає обміну у зв`язку із його непридатністю для користування, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ; зобов`язання оформити та видати новий паспорт громадянина України у формі книжечки замість паспорта громадянина України, що підлягає обміну у зв`язку із його непридатністю для користування, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 02.08.2011 вперше отримала паспорт громадянина України у формі Книжечки серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу 11.01.2017 позивач змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Після цього у січні 2017 року позивач звернулася до Ковельського районного відділу УДМС у Волинській області про обмін паспорта.

26.01.2017 позивач отримала паспорт громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 за № НОМЕР_2 , оскільки відповідач повідомив про те, що з 01.11.2016 органи ДМС припинили видавати паспорт у формі паспортної книжечки зразка 1994 року.

Після того як ОСОБА_1 стало відомо, що підрозділи ДМС України можуть оформлювати та видавати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, позивач звернулася 26.10.2023 до відповідача із заявами про відкликання згоди на обробку персональних даних та знищення їх в ЄДДР щодо ID-картки та щодо паспорта для виїзду закордон.

22.11.2023 Ковельський відділ УДМС України у Волинській області на вказані заяви надав листи-відповіді в яких повідомив, що Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус №5492-VI від 20.11.2012 не передбачає підстави та право вимагати видалення даних з реєстру.

У зв`язку з непридатністю для подальшого використання паспорта громадянина України у формі пластикової картки позивач 31.10.2023 звернулася до Ковельського відділу УДМС у Волинській області із заявою про обмін паспорта згідно з якою повернула пошкоджену пластикову ID-картку для знищення та просила оформити та видати новий паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки.

Відповідач листом від 22.11.2023 відмовив в оформленні паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки .

Вважаючи відмову протиправною, з метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 05.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.40).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.43-54) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що частиною четвертою статті 21 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. З прийняттям цього Закону паспорт громадянина України оформляється територіальними органами та підрозділами ДМС України, що забезпечені відповідним обладнанням, всім визначеним законодавством категоріям громадян, починаючи з чотирнадцятирічного віку, тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Вказав, що заявник у поданій заяві повідомив, що не має наміру оформляти паспорт у формі пластикової картки типу ID-картки, не дає згоду на оформлення картки, що містить безконтактний електронний носій та просив оформити останньому паспорт громадянина України у формі книжечки. Проте, жодних правових підстав для оформлення паспорта у формі книжечки немає, оскільки видачу таких паспортів припинено згідно з вимогами чинного законодавства. Крім того, усі бланки паспортів у вигляді книжечки були передані УДМС у Волинській області для знищення.

Відповідач зауважує, що на сьогоднішній день є чинним Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, оскільки згідно з пунктом 1 розділу V Перехідні положення Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні. Однак Положення про паспорт громадянина України має переживаючу дію і поширюється на тих осіб, які отримали паспорт у формі книжечки до прийняття вказаного вище закону. На нові правовідносини, які виникли вже після прийняття цього закону, дія Положення не поширюється. Також звертає увагу, що згода на обробку персональних даних надається особою як для виготовлення паспорта у формі книжечки, так і для виготовлення паспорта у вигляді ID-картки. Вважає, що дії Ковельський відділ УДМС України у Волинській області відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому у задоволенні позову просила відмовити.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Суд встановлено, що позивачу після укладення шлюбу з ОСОБА_4 змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.32). У зв`язку зі зміною прізвища позивачу 26.01.2017 було видано паспорт громадянина України у формі ID картки № НОМЕР_4 (а.с.19) та паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_5 від 24.02.2017 (а.с.20).

26.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до Ковельського районного відділу ДМС України у Волинській області із заявою з проханням розгляду поданих заяв відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян» про відкликання згоди на обробку персональних даних, припинення правовідносин, відмову від УНЗР, повернення закордонного паспорта, вилучення з ЄДДР персональних даних та їх знищення; заяву про відкликання згоди на обробку персональних даних та їх знищення в ЄДДР; заяву про обмін паспорта громадянина України (а.с.21).

У відповідь на вказану заяву відповідач листом від 22.11.2023 повідомив позивача про те, що для знищення або видалення персональних даних з реєстру наявний вичерпний перелік підстав, визначений статтею 15 Закону України «Про захист персональних даних», а саме: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Відповідач у листі наголосив, що оскільки Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» не передбачає підстави та право вимагати видалення даних з Реєстру, УНЗР не може бути видалено з Реєстру якщо особа отримувала документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус, із застосуванням засобів Реєстру (а.с.22-24).

Крім того, позивач 26.10.20.23 подала заяву про відкликання згоди на обробку персональних даних, припинення правовідносин, відмову від УНЗР, повернення закордонного паспорта, вилучення з ЄДДР персональних даних і їх знищення та додала оригінал закордонного паспорта № НОМЕР_5 . Однак, листом від 22.11.2023 отримала відмову від Ковельського відділу УДМС України у Волинській області щодо видалення даних з Реєстру з аналогічних підстав, викладених у попередній відмові.

31.10.2023 ОСОБА_1 подала до відповідача заяву про обмін паспорта громадянина України у зв`язку із непридатністю для подальшого використання паспорта громадянина України у формі пластикової картки типу ID-1 та необхідністю його обміну на новий паспорт у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року та додала оригінал пошкодженого паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, що підлягає обміну №000302353.

Управління УДМС України у Волинській області листом від 22.11.2023 повідомив позивача про те, що нею було зроблено раніше альтернативний вибір, оформивши паспорт громадянина України у формі пластикової картки типу ID-картки, надавши при цьому згода на обробку персональних даних засобами ЄДДР і УНЗР у Реєстрі вже сформовано 104, який не змінюється при наступних операціях у Реєстрі. Крім того, зазначив, що у разі непридатності до подальшого використання паспорта здійснюється його обмін, при цьому нормами Закону №5492-VI, Порядку №302 та Положення №2503-ХІІ не передбачена можливість обміну добровільно отриманого паспорта громадянина Україна у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено. Що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина друга статті 2 КАС України зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про громадянство України", документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII затверджено, зокрема, Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503).

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення № 2503, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захист.

Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з положеннями статті 14 Закону № 5492, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 5492, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 302), обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта, у тому числі у зв`язку із зміною написання латинськими літерами складових імені прізвище, ім`я у документах, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання (паспорт/фотокартка має пошкодження (та/або відсутня його/її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, власне ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, зокрема внесення змін до персональних даних особи/найменувань органу/штампа/печатки, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія); 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Пунктом 21 Порядку № 302 передбачено, що у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).

Позовні вимоги позивача фактично полягають в обміні отриманого нею паспорта громадянина України № НОМЕР_4 у формі ID-картки та видачі паспорту громадянина України у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ. Вказані обставини суміжні з тими, що викладені у заяві позивача від 31.10.2023 звернення ОСОБА_1 мотивоване відмовою від надання згоди на обробку її персональних даних з посиланням на дискримінаційні положення законодавства.

На переконання суду, відповідачі, відмовляючи позивачу листами від 22.11.2023 в оформлені та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, діяв правомірно, оскільки, по-перше, на момент звернення позивач вже мав оформлений паспорт громадянина України № НОМЕР_4 у формі ID-картки, а по-друге, на момент розгляду заяви останнього були відсутні законні підстави для обміну паспорта, встановлені п.6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302.

Доказів наявності обставин, визначених п.6 Поряду №302, що слугували б підставою для обміну раніше отриманого паспорту ОСОБА_1 до суду не надано.

Крім того, слід зазначити, що позивачем не подано до відповідача заяви щодо обміну паспорту громадянина України встановленого зразка.

Суд вважає безпідставними посилання позивачки на те, що чинне законодавство обмежує її права, оскільки унікальний номер запису у реєстрі вже є присвоєний та вона є внесеною до обліку персональних даних за власної згоди.

Отже, використання позивачкою раніше паспорта у вигляді ID-картки, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне життя.

З вказаного також слід дійти висновку про відсутність порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 08.06.2023 року по справі № 380/5977/21.

Більше того, зазначаючи про відмову в отриманні паспорту у вигляді ID-картки, суд вважає, що недостатньо тільки зазначати про право вибору за волевиявленням, а також про втручання у приватне життя. Позивачка повинна була навести мотиви саме такого волевиявлення, а також які саме сфери ії особистого життя зачіпає отримання паспорту у вигляді картки, при тому, що такий паспорт позивачка попередньо вже отримувала.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що при зверненні до органу міграційної служби із заявою, позивачка не зазначила про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність видачі паспорта із безконтактним носієм інформації.

Враховуючи вище викладене суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у поданій до відповідача заяві щодо оформлення та видачі паспорта посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17.

З цього приводу, суд зазначає, що у Постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17 Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частин п`ятої, шостої статті 13 вказаного Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Разом з тим, у вказаній адміністративній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача за заявою позивача здійснити обмін вже отриманого нею паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки.

Таким чином, вказана адміністративна справа не має ознак зразкової справи №806/3265/17, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 в даному випадку застосуванню не підлягають.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, надавши оцінку наявним доказам та поясненням в їх сукупності суд вважає що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Ковельський відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (45008, Волинська область, місто Ковель, вулиця Драгоманова, 22, ).

Суддя А.Я. Ксензюк