Справа № 200/3220/22
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року справа №200/3220/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 200/3220/22 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2022 року у цій справі, залишеному без змін постановою апеляційного суду від 01.11.2023 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення коштів - задоволено частково.

Визнано протиправним наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області від 28 грудня 2021 року № 143-ЛК «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області, а саме: в частині зазначення у наказі в якості підстави для звільнення «ліквідації Головного управління Держпраці у Донецькій області відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Змінено формулювання підстав звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області, зазначивши в якості підстави для її звільнення «реорганізацію Головного управління Держпраці у Донецькій області відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (т. 2 а.с. 191-203, т. 3 а.с. 56-66).

22.01.2024 року позивачем подана заява в порядку ст. 382 КАС України, в якій просив встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) - Головного управління Держпраці у Донецькій області подати звіт про виконання судового рішення у справі №200/3220/22 від 14.12.2022 року, встановити відповідний строк для цього.

В обґрунтування заяви посилався на те, що рішення суду у справі не виконано, зокрема, не внесені зміни до наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 28 грудня 2021 року № 143-ЛК «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині скасування зазначення у наказі в якості підстави для звільнення «ліквідації Головного управління Держпраці у Донецькій області відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» та зміни формулювання підстав звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області з зазначенням в якості підстави для звільнення «реорганізацію Головного управління Держпраці у Донецькій області відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до Закону України від 5 лютого 2021 року № 1217-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», яким передбачено ведення електронної трудової книжки як цифрового аналога паперової, з набранням чинності Закону облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр) у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Станом на час звернення заявниці до суду із даною заявою згідно відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, наданих ПФУ на 22 січня 2024 року 17:04, жодних змін не відбулося (т. 3 а.с. 70-71).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.01.2024 року у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі - відмовлено.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву. Апелянт зазначив, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням Головним управлінням Держпраці у Донецькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року не ґрунтується на нормах права. Апелянт просив врахувати висновки Верховного суду в постанові від 21.08.2019 року у справі № 295/13613/16-а.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Позивачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволені відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, відзиву, відповіді на відзив і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч. 2 ст. 14 КАС України).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Проаналізувавши наведені нормативно-правові приписи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, може мати місце лише у випадку, якщо цього суб`єкта владних повноважень зобов`язано вчинити певні дії.

Як вбачається з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року, жодних зобов`язальних дій стосовно Головного управління Держпраці у Донецькій області (відповідача у справі) судом не встановлювалось (зобов`язальних приписів про вчинення відповідачем будь-яких дій рішення суду не містить).

Таким чином, підстави для встановлення судового контролю за виконанням Головним управлінням Держпраці у Донецькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року відсутні.

Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року змінено формулювання підстав звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області.

Отже, це судове рішення (як і, наприклад, наказ роботодавця про внесення змін до наказів щодо трудової діяльності працівника або щодо звільнення працівника зі служби) є окремою підставою для внесення відповідного запису у трудову книжку ОСОБА_1 .

Згідно абз. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

За абз. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За абз. 4 та 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI з метою обліку в електронній формі відомостей про трудову діяльність працівника страхувальник подає відомості про працівника щодо переведення на іншу роботу (посаду), звільнення, поновлення на роботі, […]. Персоніфіковані відомості у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб, а також у разі зміни або уточнення зазначених відомостей подаються через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Таким чином, у випадку відмови працедавця на вимогу працівника (або звільненої особи) внести відповідні зміни у трудову книжку цієї особи, а також у випадку не подання відповідних відомостей (в тому числі, відомостей про зміну підстав звільнення працівника) до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, останній може оскаржити такі дії/бездіяльність у судовому порядку.

За правовою позицією Верховного суду в ухвалі від 03.07.2023 року у справі № 380/25987/21 адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилання апелянта на врахування висновків Верховного суду в постанові від 21.08.2019 року у справі № 295/13613/16-а, то колегія суддів їх не застосовує, оскільки обставини у справах суттєво відрізняються.

Крім того, апеляційний суд враховує, що з огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Верховного суду в кожній конкретній справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 200/3220/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення коштів - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 15 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв