Справа № 580/10019/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2022 №18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести з 08.07.2022 ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 18.07.2022 №22/05-20 та №23/05-20, провести перерахунок і виплату пенсії з 08.07.2022.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2022 №18 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на інший вид пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести з 08.07.2022 ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 18.07.2022 №22/05-20 та від 18.07.2022 №23/05-20, провести перерахунок і виплату пенсії з 08.07.2022 з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт, зокрема зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються періоду з 08.07.2022, тому, враховуючи день звернення до суду 01.11.2023, такі вимоги виходять за межі шестимісячного строку звернення до суду та не підлягають задоволенню.

Також апелянт наголошує, що надана позивачем довідка від 27.07.2022 № 1460/01-13 про складові заробітної плати заповнена всупереч вимог Порядку № 622, оскільки в ній, зокрема, не зазначена сума в графі "Разом", у зв`язку з чим, відповідачем прийнято рішення від 03.08.2022 № 18 про відмову в перерахунку пенсії. Крім того, ОСОБА_1 не надано довідку про періоди роботи на посадах, віднесених до посад державної служби.

Наприкінці, відповідач зазначає, що суд першої інстанції, зобов`язуючи відповідача перевести позивача на пенсію по інвалідності державного службовця, не врахував той факт, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області і у відповідача, який первинно розглядав заяву, у подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи для вирішення такого питання, тому рішення суду в такому випадку буде неможливо виконати.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Позивач в обґрунтування своїх доводів зазначає, що про наявність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2022 за № 18 дізнався саме із постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі № 580/4377/22, а отримав дане рішення пенсійного органу 10.10.2023, тому шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом не пропустив, адже останній (строк) обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тому доводи відповідача з у цьому контексті є необґрунтованими.

Також позивач наголошує, що оскільки він досяг пенсійного віку - 62 роки, станом на 01.05.2016 року займав посаду державної служби та має необхідний страховий стаж та стаж служби, яка дає право на призначення державної пенсії, тобто не менше 10 років, а саме: 32 роки 05 місяців 15 днів, то у нього наявне право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності 2-ї групи, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 01.05.2016 загальний трудовий стаж позивача становить 38 років 05 місяців 10 днів, у тому числі стаж державної служби становить 32 роки 05 місяців 15 днів.

08.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Листом від 18.07.2022 № 2300-0216-8/31745 відповідачем повідомлено позивача про те, що оскільки надані позивачем довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю не відповідають вимогам законодавства, врахувати довідки № 20/05-20 від 08.07.2022 та № 21/05-20 від 08.07.2022 при переведенні з пенсії за віком на пенсію як державному службовцю немає законних підстав. Крім того не надано довідки про періоди роботи на посадах, віднесених до посад державної служби.

Також, вказаним листом повідомлено, що 15.07.2022 прийнято рішення (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області) про відмову в перерахунку пенсії, а саме: з переведення з пенсії за віком на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу».

18.07.2022 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Листом від 27.07.2022 № 2300-0216-8/33222 відповідачем повідомлено позивача про те, що надані позивачем довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю від 18.07.2022 № 22/05-20 та № 23/05-20 не відповідають п. 3-6 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України 10.05.2017 № 750.

Також, вказаним листом повідомлено позивача, що 25.07.2022 прийнято рішення (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області) про відмову в перерахунку пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, у зв`язку з відсутністю права на перерахунок.

28.07.2022 позивач втретє звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Листом від 08.08.2022 № 2300-0216-8/34840 відповідачем повідомлено позивача про те, що в наданій довідці про складові заробітної плати для призначення пенсій державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 27.07.2022 № 1461/01-13 зазначена посада - перший заступник голови Катеринопільської райдержадміністрації.

У наданій довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 27.07.2022 №1460/01-13 не зазначена сума в графі «Разом» і довідка видана на підставі особових рахунків або інших документів про нараховану заробітну плату за червень 2022 начальника відділу документообігу, контролю та роботи із зверненням громадян апарату Звенигородської райдержадміністрації Черкаської області.

Також, вказаним листом повідомлено позивача про те, що 03.08.2022 прийнято рішення (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області) про відмову у перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу», оскільки надані довідки про складові заробітної плати заповнені всупереч вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622.

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 у справі №580/4377/22, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області перевести з 08.07.2022 ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 18.07.2022 №22/05-20 та від 18.07.2022 №23/05-20, провести перерахунок і виплату пенсії з 08.07.2022.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі №580/4377/22 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки відповідальними за прийняття рішень про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII є, зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (рішення від 03.08.2022 №18), тому на думку колегії суддів апеляційної інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не є належним відповідачем у даній адміністративній справі.

Позивач вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2022 №18, звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, має відповідний стаж на посаді державної служби (понад 10 років), перед зверненням за призначенням пенсії працював на посадах, віднесених до посад державної служби, то він має право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-XII, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону №3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII).

Судом встановлено, що відповідно до записів в трудових книжок ОСОБА_1 та довідки Звенигородської РДА Черкаської області від 18.07.2022 №9/04-22, станом на 01.05.2016 його загальний трудовий стаж становить 38 років 05 місяців 10 днів, у тому числі стаж державної служби становить 32 роки 05 місяців 15 днів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, має відповідний стаж на посаді державної служби (понад 10 років), перед зверненням за призначенням пенсії працював на посадах, віднесених до посад державної служби, то він має право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, у зв`язку з чим, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Такий висновок відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18.

Щодо доводів апелянта про те, що надана позивачем довідка від 27.07.2022 № 1460/01-13 про складові заробітної плати заповнена всупереч вимог Порядку № 622, оскільки в ній, зокрема, не зазначена сума в графі "Разом", то колегія суддів їх відхиляє, з тих підстав, що перевірка достовірності виданих підприємством, установою, організацією документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні (перерахунку) пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не надано довідку про періоди роботи на посадах, віднесених до посад державної служби, колегія суддів не враховує, оскільки відповідач не зазначає, яким нормативно-правовим актом передбачено надання такої довідки для переведення позивача на пенсію по інвалідності за іншим Законом.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач пропустив, перебачений ст. 122 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки позовні вимоги стосуються періоду з 08.07.2022, а до суду позивач звернувся 01.11.2023, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 2 статті 122 КАС передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом позовних вимог у цій справі є, зокрема, визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2022 №18.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з цим позовом 25.10.2023, про що свідчить відтиск штемпелю суду першої інстанції на адміністративному позові.

Як зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу, про наявність оскаржуваного рішення від 03.08.2022 за № 18 він дізнався із постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі № 580/4377/22, а отримав дане рішення пенсійного органу 10.10.2023, тому, звернувшись у жовтні 2023 року до суду з позовом, не пропустив шестимісячний строк звернення.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 10.10.2023, яким позивачу надіслано, зокрема, копію оскаржуваного рішення від 03.08.2022 за № 18 та повідомлено про право позивача на оскарження такого рішення у судовому порядку.

Інших доказів про вручення позивачу копії оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що оскільки він оскаржуване рішення пенсійного органу отримав 10.10.2023, а до суду звернувся у жовтні 2023 року, то шестимісячний строк звернення до суду ним не пропущений, відповідно, доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції, зобов`язуючи відповідача перевести позивача на пенсію по інвалідності державного службовця, не врахував той факт, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області і у відповідача, який первинно розглядав заяву, у подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи для вирішення такого питання, тому рішення суду в такому випадку буде неможливо виконати, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, з огляду на наступне.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

У межах спірних правовідносин, органом, що приймав рішення за заявою позивача, є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлена вимога щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.08.2022 за № 18 про відмову перерахунку пенсії позивача і переведення його на пенсію по інвалідності державного службовця.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Отже, позовні вимоги в цій частині сформовані правильно та суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх задоволення.

Окрім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023 у справі №580/4377/22 визначено, що відповідальним за прийняття рішення від 03.08.2022 за № 18 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Колегія суддів зауважує, що за приписами п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви позивача засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визначено, як структурний підрозділ органу, що призначатиме пенсію та який прийматиме рішення за заявою позивача про призначення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що рішення від 03.08.2022 за № 18 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи позивача і вирішувало питання щодо перерахунку пенсії позивача і переведення його на пенсію по інвалідності державного службовця.

Тож, оскільки, за наслідками вирішення цієї справи, рішення від 03.08.2022 за № 18 скасовано, то, враховуючи приписи пунктів 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зобов`язане здійснити перерахунок пенсії позивачу та переведення його на пенсію по інвалідності державного службовця.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна