Справа № 580/1038/24
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 травня 2024 року

м. Київ

справа №580/1038/24

адміністративне провадження №К/990/16222/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року

у справі № 580/1038/24

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. щодо невнесення до автоматизованої системи виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 заяви від 18 вересня 2023 року №23686 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Головного управління Державної казначейської служби України про прийняття до виконання постанови № НОМЕР_1 від 03 липня 2023 року про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 326,12 грн; заяви від 18 вересня 2023 року № 23681 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Головного управління Державної казначейської служби України про прийняття до виконання постанови № НОМЕР_1 від 03 липня 2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 26 800 гривень; заяви від 11 жовтня 2023 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Головного управління Державної казначейської служби України про прийняття до виконання постанови № НОМЕР_1 від 19 липня 2023 року про стягнення штрафу в сумі 5 100 гривень; розпорядження № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2023 року щодо витрат виконавчого провадження; розпорядження № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2023 року щодо виконавчого збору; платіжну інструкцію № 2118 від 16 жовтня 2023 року; платіжну інструкцію № 2119 від 16 жовтня 2023 року; листа Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року № 580/2450/22/19958/23; платіжну інструкцію № 2120 від 16 жовтня 2023 року; розпорядження № НОМЕР_1 від 30 жовтня 2023 року; платіжну інструкцію № 2423 від 30 жовтня 2023 року;

- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. або іншу особу, до повноважень якої відноситься зазначене питання, внести до автоматизованої системи виконавчого провадження № НОМЕР_1 заяву від 18 вересня 2023 року № 23686 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Головного управління Державної казначейської служби України про прийняття до виконання постанови № НОМЕР_1 від 3 липня 2023 року про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 326,12 грн; заяву від 18 вересня 2023 року № 23681 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Головного управління Державної казначейської служби України про прийняття до виконання постанови № НОМЕР_1 від 03 липня 2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 26 800 гривень; заяву від 11 жовтня 2023 року відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Головного управління Державної казначейської служби України про прийняття до виконання постанови № НОМЕР_1 від 19 липня 2023 року про стягнення штрафу в сумі 5 100 гривень; розпорядження № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2023 року щодо витрат виконавчого провадження; розпорядження № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2023 року щодо виконавчого збору; платіжну інструкцію № 2118 від 16 жовтня 2023 року; платіжну інструкцію № 2119 від 16 жовтня 2023 року; лист Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року № 580/2450/22/19958/23; платіжну інструкцію № 2120 від 16 жовтня 2023 року; розпорядження № НОМЕР_1 від 30 жовтня 2023 року; платіжну інструкцію № 2423 від 30 жовтня 2023 року;

- визнати протиправним розподіл, здійснений відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягнутих з боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 грошових сум.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В., яка полягає у несвоєчасному внесенні до автоматизованої системи виконавчих проваджень документів виконавчого провадження НОМЕР_1, а саме: заяви від 18 вересня 2023 року №23686, №23687, від 11 жовтня 2023 року №26017 та листа Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року № 580/2450/22/19958/23.

Визнано протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо розподілу стягнутих з боржника у виконавчому проваджені НОМЕР_1 грошових сум без дотримання черговості, передбаченої статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено частково.

Скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо розподілу стягнутих з боржника у виконавчому проваджені НОМЕР_1 грошових сум без дотримання черговості, передбаченої статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження», та позовних вимог ОСОБА_1 , у задоволенні яких було відмовлено.

Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у невнесенні до автоматизованої системи виконавчих проваджень документів виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме: розпорядження № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2023 року щодо витрат виконавчого провадження, витрат виконавчого збору; розпорядження № НОМЕР_1 від 30 жовтня 2023 року про сплату штрафу; платіжні інструкції від 16 жовтня 2023 року №2118, №2119, №2120 та від 30 жовтня 2023 року №2423; розпорядження № НОМЕР_1 від 30 жовтня 2023 року; платіжна інструкція № 2423 від 30 жовтня 2023 року.

Зобов`язано відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень документи щодо виконавчого провадження № НОМЕР_1, а саме: розпорядження № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2023 року щодо витрат виконавчого провадження, витрат виконавчого збору; розпорядження № НОМЕР_1 від 30 жовтня 2023 року про сплату штрафу; платіжні інструкції від 16 жовтня 2023 року №2118, №2119, №2120 та від 30 жовтня 2023 року №2423; розпорядження № НОМЕР_1 від 30 жовтня 2023 року; платіжна інструкція № 2423 від 30 жовтня 2023 року.

Відмовлено в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним розподілу, здійсненого відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягнутих з боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 грошових сум.

В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року залишено без змін.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Судом встановлено, що скаржник підставою касаційного скарження судового рішення визначає пункти 1,3,4 КАС України.

В той же час, Верховний Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Всупереч вищенаведеному, скаржником не зазначено конкретну норму права, яку на його думку, застосовано судом апеляційної інстанції всупереч висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, у взаємозв`язку з посиланням на конкретні постанови Верховного Суду.

Скаржнику необхідно чітко розмежувати норми права із конкретним посиланням на постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок щодо застосування цієї норми права та чітко вказати висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстави касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також, позивача зазначає пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України як підставу касаційного оскарження, проте таке посилання наведене без будь-якого обґрунтування.

Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права, яку було застосовано судами попередніх інстанцій неправильно, яка регулює спірні правовідносини та щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Скаржник посилаючись на пункт 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, не розмежовує, яку норму права, на його думку, застосовано всупереч висновкам Верховного Суду та щодо, якої відсутній висновок Верховного Суду, хоча такі підстави відносно застосування одних і тих самих норм права є взаємовиключними.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження так само, як і норму права щодо якої на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду, а також норму права, яку на думку скаржника, застосовано всупереч висновкам Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що скаржником не обґрунтовано наявності правових підстав для оскарження судового рішення, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду уточненої касаційної, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог.

Керуючись статтями 329, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 580/1038/24 - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк,

Судді Верховного Суду