Справа № 380/1794/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/1794/24 пров. № А/857/5064/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі № 380/1794/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення 13.02.2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, - період з 02.02.2019 року по 23.12.2023 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08 лютого 1995 року №100;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, - період з 02.02.2019 року по 23.12.2023 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08 лютого 1995 року №100.

Ухвалою судді від 29.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення в ній недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог щодо нарахування та виплату на користь позивача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в частині виплачених сум у грудні 2020 року (40 764,97 грн., 37 866,67 грн.), 31.05.2022 (45 759,72 грн.) із зазначенням причин пропуску такого строку, а також подання до суду квитанції про сплату судового збору.

08.02.2024 від представника позивача на адресу суду надійшла заява, до якої ним долучено копію квитанції про сплату судового збору. Окрім цього, на адресу суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, у якій він просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду у частині позовних вимог та поновити строк звернення до адміністративного суду у частині позовних вимог.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі № 380/2300/20 відповідачем було здійснено виплату належних позивачу коштів у розмірі 40 764,97 грн. та у розмірі 37 866,67 грн. Проте, проведена виплата не була фактичним розрахунком з позивачем з усіх належних йому при звільненні коштів. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року у справі № 380/8530/21 відповідача повторно зобов`язано здійснити виплату індексації. На виконання зазначеного рішення відповідачем здійснено нарахування та виплату індексації у розмірі 45 759,72 грн. Проте, проведена виплата також не була фактичним розрахунком з позивачем з усіх належних йому при звільненні коштів, оскільки розрахунок індексації був уже вдруге здійснений не в повному обсязі. Тому позивач був змушений втретє звернутися за захистом своїх прав до суду з приводу одного і того самого питання, а саме індексації грошового забезпечення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року у справі № 380/14700/22 відповідача втретє зобов`язано здійснити виплату індексації грошового забезпечення. Таку виплату відповідачем було проведено 23.12.2023 року в розмірі 41 769,47 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Також зазначає, що невиплата належного при звільненні позивачу грошового забезпечення є триваючим правопорушенням та з моменту звільненні позивача до моменту проведення фактичного розрахунку відповідач весь час, безперервно вчиняв правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 380/1794/24 позовну заяву повернено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до змісту поданої на виконання вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху заяви позивач уважає, що строк звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за несвоєчасну виплату при звільненні сум індексації грошового забезпечення у грудні 2020 року (40 764,97 грн., 37 866,67 грн.) та 31.05.2022 (45 759,72 грн.) не пропущений, то суддя на підставі частини другої статті 123 КАС України повертає позивачу позовну заяву в частині наведених позовних вимог.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що факт, що відповідач одразу не здійснив виплату всіх належних позивачу коштів не може бути підставою для пропуску строку звернення позивача до суду.

Здійснення виплати всіх належних при звільненні виплат є обов`язком відповідача та залежить тільки від відповідача, а не позивача.

Фактичний розрахунок зі всіх належних при звільненні виплат відповідач здійснив 23 грудня 2023 року та в межах місячного строку позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, що проігноровано судом першої інстанції.

Твердження суду першої інстанції, що звільнений працівник повинен декілька разів звертатися до суду щодо виплати середнього заробітку є взагалі нічим не обґрунтоване.

Не зрозуміло, яким чином позивач повинен визначати обсяг позовних вимог та загальний розмір протиправно не виплаченого грошового забезпечення при звільненні.

Крім того, обставини щодо проходження позивачем військової служби та перебування у зоні бойових дій є поважною причиною для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

За змістом ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, викладеній відповідно до Закону України від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»; далі - Закон № 2352-ІХ) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, частиною п`ятою статті 122 КАС України регламентовано спеціальний місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Разом з тим, вказаний місячний строк слід обчислювати з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У цій категорії справ таким днем є день фактичної виплати відповідної суми коштів, що не була виплачена працівнику під час звільнення.

Суд зазначає, що дана частина є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців. Зазначена позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 (справа № 240/532/20).

Верховний Суд зазначив, що у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом

Отже, для звернення до адміністративного суду з вимогами щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовується місячний строк, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Судом встановлено, що фактичний розрахунок при звільненні за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення виплачено у грудні 2020 року (40 764,97 грн., 37 866,67 грн.) та 31.05.2022 (45 759,72 грн.).

Вказане не заперечується позивачем.

Отже, позивачу було відомо з моменту проведення з ним розрахунку по грошовому забезпеченню у вигляді індексації грошового забезпечення, а саме: у грудні 2020 року та 31.05.2022.

Таким чином, звернення до суду з позовною заявою відбулося поза межами встановленого частинами 1, 5 статті 122 КАС України місячного строку.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.06.2023 року у справі №560/11489/22.

На переконання колегії суддів, наведені позивачем обставини не є об`єктивними, тобто такими, що не залежали від волі позивача, обставинами, які б доводили поважність причин пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Відповідно до ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними, суд зобов`язаний повернути позовну заяву позивачу.

За встановлених фактичних обставин та враховуючи наведені вище правові норми у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неповажність підстав пропуску строку звернення до суду та повернення позовної заяви в частині позовних вимог.

Отже, Позивач пропустив законодавчо визначених строк звернення до суду з позовом у частині позовних вимог та не переконав суд у наявності будь-яких поважних причин для його поновлення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі № 380/1794/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складено 13.05.2024