Справа № 300/1244/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2024 р.41 справа № 300/1244/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі, також відповідач 2, ГУ ПФУ у Київській області) в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 , згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1986 до загального страхового стажу період навчання з 12.08.1985 по 02.12.1985 в Івано-Франківській автомобільній школі ДОСААФ, а також періодів роботи на території росії з 15.02.1995 по 13.08.1995, з 11.11.1995 по 04.04.1996, з 01.05.1996 по 30.08.1996 у 5-ому Автобусному парку м. Москви, з 10.10.1996 по 09.01.1997, з 08.03.1997 по 12.12.1997, з 07.03.1998 по 06.09.1998, з 01.12.1998 по 09.06.1999, з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 по 08.02.2000 у 5-ому Автобусному парку ГК "Мосгортранс" та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09.01.2024.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
Позивач у вказаний строк недоліки позовної заяви усунув.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 25.03.2024 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 15.03.2024, відповідно до якого проти позову заперечило. У відзиві зазначив, що позивачу не зараховано до його страхового стажу період роботи з 15.02.1995 по 09.06.1999 на території російською федерації, позаяк останній не підтвердив такий стаж відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку та не надав доказів сплати страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду РФ. На переконання пенсійного органу, позивач повинен самостійно під час оголошеного воєнного стану з 24.02.2024, звернутися до відповідних органів пенсійного фонду рф для отримання даних, що містяться в індивідуальному особовому рахунку. Щодо не зарахування періоду навчання з 12.08.1985 по 02.12.1985, то випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація "кваліфікований робітник" з набутої професії відповідного розряду (категорії) та видається відповідний документ про освіту встановленого зразка. При цьому, записів у трудовій книжці позивача про направлення його на навчання на курси ДОСААФ немає. Відтак, на переконання відповідача 1, належним доказами означена позовна вимога не підтверджена. В задоволенні позову просить відмовити повністю.
Відповідач 2 29.03.2024 також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 26.03.2024відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що відповідно до ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, за наявності відповідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для осіб з інвалідністю 3 групи, від 52 років до досягнення особою 55 років включно, становить 13 років. За наданими документами страховий стаж позивача становить 08 років 05 місяців 20 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу позивача не зараховано періоди навчання з 12.08.1985 по 02.12.1985, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації, періоди роботи з 15.02.1995 по 09.06.199 в російській федерації, оскільки з 19.06.2023 Україною припинено участь в угоді про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Отже, відсутні правові підстави призначити позивачу пенсію по інвалідності, оскільки останній не набув необхідного страхового стажу. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.
ОСОБА_1 27.03.2024 скерував суду відповідь на відзив, в якій звернув увагу суду на таке. По-перше, звертаю увагу суду на те, що оскаржуваним рішенням від 15.01.2024 ГУ ПФУ в Київській області відмовило мені у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не з підстав відсутності даних про сплату мною страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації. Відтак, посилання відповідача, в обґрунтування правомірності прийнятого відповідачем рішення, на відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації, є необґрунтованими, оскільки такі доводи пенсійного органі не були підставою для відмови в зарахуванні стажу у спірному рішенні. По-друге, відповідно до абзацу третього статті 3 Федерального закону "Про трудові пенсії в Російській Федерації" від 17.12.2001 № 173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації. Крім того, на території російської федерації працював у період з 15.02.1995 по 13.08.1995, з 11.11.1995 по 04.04.1996, з 01.05.1996 по 30.08.1996. з 10.10.1996 по 09.01.1997, з 08.03.1997 по 12.12.1997, з 07.03.1998 по 06.09.1998, з 01.12.1998 по 09.06.1999, з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 по 08.02.2000, тобто до 01.01.2012, а тому правових підстав для реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування громадян російської федерації не було. Як наслідок, вимоги ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про необхідність подання відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку, які б підтверджували сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації у період роботи на території росії (з 15.02.1995 до 08.02.2000) є протиправними. По-третє, на теперішній момент отримання будь-якої додаткової інформації чи документів щодо підтвердження сплати страхових внесків за спірний період роботи з 15.02.1995 по 13.08.1995, з 11.11.1995 по 04.04.1996, з 01.05.1996 по 30.08.1996, з 10.10.1996 по 09.01.1997, з 08.03.1997 по 12.12.1997, з 07.03.1998 по 06.09.1998, з 01.12.1998 по 09.06.1999, з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 но 08.02.2000 є неможливим, оскільки з 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. З урахуванням викладеного, вважає наведені заперечення у відзивах на позов безпідставними та необґрунтованими.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази та заперечення проти них, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом установлено наступне.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квітні 2023 року Івано-Франківською міською МСЕК встановлена ІІІ група інвалідності, загальне захворювання, з переоглядом 04.04.2024, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №223379 від 04.04.2023.
ОСОБА_1 у січні 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
У даному рішенні, зокрема, серед іншого, зазначено про незарахування до страхового стажу позивача: період навчання з 12.08.1985 по 02.12.1985, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації; період роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 22.10.1981 з 15.02.1995 по 09.06.1999, оскільки з 19.06.2023 Україною припинено участь в угоді про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В цьому ж рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 08 років 05 місяців 20 днів.
Позивач, вважаючи протиправним вищевказане рішення органу пенсійного фонду, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що склалися в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (частина 1, 2 статті 30 Закону №1058-ІV).
Відповідно до частини першої статті 32 Закону № 1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.
Згідно з статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній (надалі Порядок №637).
У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Відомостями, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , копія якої містяться в матеріалах справи, підтверджено період роботи ОСОБА_1 :
- 15.02.1995 зарахований у 5-ий Автобусний парк м. Москви, тимчасово водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №9);
- 13.08.1995 звільнений у зв`язку з розірванням строкового трудового договору (контракту) за п.1 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №10);
- 11.11.1995 зарахований у 5-ий Автобусний парк м. Москви, за контрактом вахтовим методом водієм автобуса по 1 класу на регулярних міських пасажирських маршрутах (запис №11);
- 04.04.1996 звільнений у зв`язку із розірванням (контракту) за п.1 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №12);
- 01.05.1996 зарахований у 5-ий Автобусний парк м. Москви за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №13);
- 30.08.1996 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №14);
- 10.10.1996 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №15);
- 09.01.1997 звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №16);
- 08.03.1997 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №17);
- 07.08.1997 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №18);
- 08.08.1997 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №19);
- 12.12.1997 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п,2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №20);
- 07.03.1998 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №21);
- 06.09.1998 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №22);
- 01.12.1998 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №23);
- 05.03.1999 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №24);
- 06.03.1999 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №25);
- 09.06.1999 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №26);
- 22.03.1999 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №27);
- 23.09.1999 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №28);
- 01.10.1999 зарахований у 5-ий Автобусний парк ГК "Мосгортранс" за контрактом вахтовим методом водієм лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах по 1 класу (запис №29);
- 08.02.2000 звільнений у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (контракту) за п.2 ст. 29 КЗОТ РФ (запис №30).
Факт роботи на території росїї також підтверджується довідкою 5-ого Автобусного парку ГК "Мосгортранс", що узгоджується із записами моєї трудової книжки НОМЕР_1 .
Щодо не зарахування періодів роботи з 15.02.1995 по 09.06.1999, оскільки з 19.06.2023 Україною припинено участь в угоді про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992, суд зазначає таке.
Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, що застосовуються норми міжнародного договору.
13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, який набрав чинності 01.01.2004, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 41 Закону № 1058-IV врегульовано виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, відповідно до пункту 2 якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Слід зазначити, що те, що за іноземних осіб, які працювали на території рф, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи. Також, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємствами.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Отже, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем 2 для обчислення пенсії не враховано в загальний страховий стаж роботи позивача періоди: з 15.02.1995 по 09.06.1999 (згідно рішення про відмову від 15.01.2024 №30), з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 по 08.02.2000 (згідно розрахунку стажу номер ПС 30).

Суд встановив, що вказані періоди роботи позивача на території в рф з 15.02.1995 по 09.06.1999, з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 по 08.02.2000 підтверджується записами №№9-30 трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1986 (а.с.6-7). Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність.

Враховуючи вищевикладене, періоди роботи позивача на території рф з 15.02.1995 по 09.06.1999, з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 по 08.02.2000 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1986 підлягають врахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування відповідачем періоду навчання з 12.08.1985 по 02.12.1985 з підстав відсутності інформації про присвоєння кваліфікації вважаю за необхідне зазначити наступне.

Так, у період з 12.08.1985 по 02.12.1985 позивач проходив навчання за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії А, В та С в Івано-Франківській автомобільній школі ДОСААФ, що підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_4 від 27.11.1985, серії НОМЕР_5 від 30.11.1985 та серії НОМЕР_6 від 26.12.1985, екзаменаційною карткою водія від 05.12.2095.

За результатами навчання в Івано-Франківській автомобільній школі ДОСААФ Державтоінспекцією видано посвідчення водія серії НОМЕР_7 від 05.12.1985.

Крім того, Товариство сприяння обороні України Івано-Франківської автомобільної школи ТСО України, яке є правонаступником Івано-Франківської автомобільної школи ДОСААФ, довідкою від 11.10.2023 підтвердило факт проходження навчання позивача на курсах водіїв-механіків категорії А, Б С паливо і мастильнозаправочних засобів з правом управління транспортними засобами в Івано-Франківській автомобільній школі ДОСААФ України з 12.08.1985 по 02.12.1985.

З урахуванням приписів частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності цим Законом періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії, визначало Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590.

Так, пунктом "з" частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно- технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.д. ) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації.

Аналогічно, пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Таким чином, час навчання позивача в Івано-Франківській автомобільній школі ДОСААФ з 12.08.1985 по 02.12.1985 підтверджується належними та допустимими, а отже з урахуванням приписів пункту "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягає зарахуванню до мого загального страхового стажу.

Посилання ГУ ПФУ у Київській області на відсутність інформації про присвоєння кваліфікації у свідоцтвах як на підставу для незарахування періоду навчання є необгунтованими та безпідставними, оскільки кваліфікація це офіційний результат оцінювання й визнання, який отримано, коли компетентний орган встановив, що особа досягла результатів навчання за заданими стандартами. Тобто кваліфікація визначає рівень загальної та спеціальної підготовки.

Враховуючи те, що Івано-Франківська автомобільна школа ДОСААФ визнала успішним навчання за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії А, В та С, про що видала відповідні свідоцтва, а Державтоінспекція на їх підставі видала посвідчення водія серії НОМЕР_7 від 05.12.1985, вважаю, що у такий спосіб компетентні органи підтвердили мою кваліфікацію.

Крім того, позивач не може нести відповідальність за неналежне оформлення/внесення даних уповноваженим органом до згаданих свідоцтв.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Частиною 1 статті 30 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

У відповідності до частини 1 статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Як встановлено, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки МСЕК, серії 12 ААГ № 223379 з 04.04.2023 визнаний особою з інвалідністю IІI групи, причина інвалідності: загальне захворювання.

При цьому, оскаржуваним рішенням відповідача встановлено, що вік позивача на дату звернення становить 55 років, страховий стаж 08 років 05 місяців 20 днів.

З врахуванням спірних періодів роботи позивач має право на призначення з 09.01.2024 пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі слід визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності від 15.01.2024 № 30 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди період навчання з 12.08.1985 по 02.12.1985 в Івано-Франківській автомобільній школі ДОСААФ, а також періодів роботи на території росії з 15.02.1995 по 13.08.1995, з 11.11.1995 по 04.04.1996, з 01.05.1996 по 30.08.1996 у 5-ому Автобусному парку м. Москви, з 10.10.1996 по 09.01.1997, з 08.03.1997 по 12.12.1997, з 07.03.1998 по 06.09.1998, з 01.12.1998 по 09.06.1999, з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 по 08.02.2000 у 5-ому Автобусному парку ГК "Мосгортранс"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09.01.2024.

Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підтвердження понесення судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 19.02.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1 211,20 грн.

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає пропорційному та солідарному стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності від 15.01.2024 №30.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до загального страхового стажу період навчання з 12.08.1985 по 02.12.1985, періоди роботи з 15.02.1995 по 13.08.1995, з 11.11.1995 по 04.04.1996, з 01.05.1996 по 30.08.1996, з 10.10.1996 по 09.01.1997, з 08.03.1997 по 12.12.1997, з 07.03.1998 по 06.09.1998, з 01.12.1998 по 09.06.1999, з 22.06.1999 по 23.09.1999, з 01.09.1999 по 08.02.2000 та призначити пенсію по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09.01.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, 10, Фастівський район, Київська область, 08500) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, 10, Фастівський район, Київська область, 08500).

Суддя Главач І.А.