Справа № 380/4392/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 рокусправа № 380/4392/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 17.01.2024 №718 про відмову у призначені пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 17.12.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р-2020, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 10.09.1996 по 29.06.1998 у Олександрійському медичному училищі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку 45 років, який є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах, 10.01.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». ГУ ПФУ у Полтавській області прийнято рішення №718 від 17.01.2024 про відмову у призначенні позивачці пільгової пенсії. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням. Щодо доводів відповідача про те, що в наказі про результати атестації за 2012 виправлена дата, не завірена належним чином та відсутні додатки з переліком робочих місць професій та посад з пільговим забезпеченням до наказів про атестацію робочих місць за 2012, 2017 та 2022 роки, зазначила, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи та необхідний пенсійний вік, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів на підприємстві. Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання згідно диплома від 29.06.1998 №006169, оскільки відсутній початок навчання, зазначила, що страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, навчання та архівними установами. Згідно записів у трудовій книжці, у період з 01.09.1996 по 29.06.1998 позивач навчалася у Олександрійському медичному училищі, запис про що внесено на підставі диплома серії ІК НОМЕР_2 . Крім цього, зазначене підтверджується дипломом. Вказала, що доказів надсилання запитів з метою перевірки інформації щодо періоду навчання позивачки ГУ ПФУ у Львівській області не надало та протиправно не врахувало до страхового стажу період навчання з 01.09.1996 по 29.06.1998 у Олександрівському медичному училищі. Просить скасувати оскаржуване рішення та зобов`язати ГУ ФПУ у Львівській області призначити з 17.12.2023 пенсію на пільгових умовах, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1996 по 29.06.1998 у Олександрійському медичному училищі.

Ухвалою суду від 04.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 11.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області позов не визнало, 22.03.2024 за вх.№22584 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. ОСОБА_1 , звернулася 10.01.2024 до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та надала наступні документи: трудову книжку, довідки, диплом про навчання, довідки про роботу, свідоцтво про шлюб, паспорт, код. Вказана заява розглянута, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. Вік заявниці на дату звернення за призначенням пенсії 45 років. За результатами розгляду заяви та наданих документів до пільгового стажу не зараховано період роботи з 15.05.2012 по 30.09.2023, оскільки даний період не підтверджено результатами атестації робочого місця. Наказ про результати атестації за 2012 рік, долучений позивачкою, є неналежним чином завірений та містить виправлення дати. Крім того, відсутні додатки з переліком робочих місць, професій та посад з пільговим забезпеченням до наказів про атестацію робочих місць за 2012, 2017 та 2022 роки. Згідно розрахунку стажу період роботи з 15.05.2012 по 30.09.2023 зараховано умовно до пільгового стажу роботи, оскільки накази про результати атестації робочого місця не оформлені належним чином. Період роботи з 15.05.2012 по 30.09.2023 міг би бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1 після дооформлення документів, що й було рекомендовано позивачці в рішенні про відмову від 17.01.2024 №718. Даний період роботи ОСОБА_1 зарахований до загального страхового стажу згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5. Аналіз наданих документів показав, що пільговий стаж роботи за Списком №1 умовно становить 11 років 04 місяці 16 днів (за умови надання додаткових документів про атестацію робочих місць), якого достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення заявницею пенсійного віку передбаченого п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058. Період навчання з 10.09.1996 по 29.06.1998 в Олександрійському медичному училищі не зараховано до страхового стажу, оскільки в дипломі про навчання від 29.06.1998 №006169 відсутня дата початку навчання. Загальний страховий стаж позивачки становить 17 років 04 місяці 13 днів, якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято вмотивоване рішення №718 від 17.01.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку та недосягненням пенсійного віку. Крім того, вважає що не підлягає застосуванню пункт а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення при призначення пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити.

25.03.2024 за вх.№22953 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що при розгляді заяви про призначення пенсії, позивачці не зараховано до пільгового стажу період з 15.05.2012 по 30.09.2023, оскільки даний період не підтверджено результатами атестації робочого місця. Згідно розрахунку стажу, який долучено до рішення ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії від 17.01.2024 №718, період роботи з 15.05.2012 по 30.09.2023 зараховано умовно до пільгового стажу роботи, оскільки накази про результати атестації робочого місця не оформлені належним чином. Період роботи з 15.05.2012 по 30.09.2023 міг би бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1 після дооформлення документів, що й було рекомендовано позивачці в рішенні про відмову від 17.01.2024 №718.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно підпункту 1 пункту 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана заява відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку стажу ОСОБА_1 , страховий стаж позивачки становить 28 років 10 місяців 10 днів, з них пільговий стаж за Списком №1 становить 11 років 4 місяці 18 днів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області за результатами розгляду заяви позивачки прийнято рішення №718 від 17.01.2024 про відмову в призначенні пенсії.

У вказаному рішенні зазначено:

«Аналіз документів, наданих 10.01.2024 гр. ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах показу, що пільговий стаж роботи за Списком №1 умовно становить 11 років 04 місяці 16 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (за умови дооформлення додатковими документами про атестацію робочих місць), але заявниця не досягла пенсійного віку. Крім того в наказі про результати атестації за 2012 виправлена дата, не завірена належним чином та відсутні додатки з переліком робочих місць професій та посад з пільговим забезпеченням до наказів про атестацію робочих місць за 2012, 2017 та 2022 роки.

До страхового стажу не врахований період навчання згідно диплома від 29.06.1998 р. №006169, оскільки відсутній початок навчання, потребує уточнення. Загальний страховий стаж за поданими документами становить 17 років 04 місяці 13 днів, якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах

Управлінням прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком, згідно підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу за списком №1, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а також у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, а саме заявниці (45 р.)».

Позивач не погодився з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області та звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тому відмова Головного управління ПФУ у Полтавській області в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 досягла 45 років лише з посиланням недосягнення нею пенсійного віку у 50 років, визначеного пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком, у з`вязку з відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу за списком 1, підтвердженого в установленому законодавством порядку, а також у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Щодо не зарахування періоду навчання згідно диплома від 29.06.1998 №006169, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм суд робить висновок, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії позивачеві.

Судом встановлено, що відповідачами не було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження часу навчання у спірний період, не вжито заходів щодо витребування додаткових документів з метою об`єктивного розгляду заяви позивачки про призначення пенсії, що підтверджується матеріалами справи.

Крім цього, судом встановлено, що в матеріалах справи, міститься копія диплому серії ІК НОМЕР_3 від 29.06.1998 року.

Так, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 міститься запис: 01.09.1996 29.06.1998 навчання у Олександрійському медичному училищі.

Підстави для неврахування вказаного періоду навчання до страхового стажу відповідачами не доведені.

На думку суду, ці документи є належними та достатніми доказами підтвердження періоду навчання, що виключає необхідність надання уточнюючих довідок, тому посилання відповідача у спірному рішенні на необхідність уточнення періодів навчання є помилковими.

Щодо пільгового стажу позивачки за Списком №1, суд зазначає таке.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку стажу ОСОБА_1 , страховий стаж позивачки становить 28 років 10 місяців 10 днів, з них пільговий стаж за Списком №1 становить 11 років 4 місяці 18 днів.

В той же час, у оскаржуваному рішенні, ГУ ПФУ у Полтавській області, що пільговий стаж роботи за Списком №1 умовно становить 11 років 04 місяці 16 днів, якого достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (за умови дооформлення додатковими документами про атестацію робочих місць). Вказано, що в наказі про результати атестації за 2012 виправлена дата, не завірена належним чином та відсутні додатки з переліком робочих місць професій та посад з пільговим забезпеченням до наказів про атестацію робочих місць за 2012, 2017 та 2022 роки.

Як встановлено судом з трудової книжки серії НОМЕР_4 , позивач:

- 15.05.2012 прийнята на посаду рентгенлаборанта на час відсутності основного працівника ОСОБА_2 у Дрогобицьку міську лікарню №1;

- 01.04.2015 переведена на 0,75 ставки рентгенлаборанта постійно;

- 08.09.2015 переведена на 1,0 ставки рентгенлаборанта постійно.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. Міністерством праці та соціальної політики України 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. Міністерством праці та соціальної політики України 18.11.2005 №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до розділу XIX "Охорона здоров`я" встановлено, що особи, які мають професії і працювали на посадах: п. 19 - молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); п. 19-1 - працівники закладів охорони здоров`я, які безпосередньо працюють з радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрірадію-226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин, а також на гамма-терапевтичних апаратах; п. 19 - рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюорографічних кабінетах відносяться до категорії працівників, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці і мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розділом XIX "Установи охорони здоров`я" Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, встановлено, що особи, які мають професії і працювали на посадах: п. 577 - рентгенолаборанти, у тому числі у рентгеноопераційних, ангіографічних і флюорографічних кабінетах; п. 713 - середній медичний персонал рентгенівських відділень (кабінетів), а також середній медичний персонал, постійно зайнятий у рентгеноопераційних, ангіографічних кабінетах.

Зазначена постанова втратила чинність 03.08.2016.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, яка набрала чинності з 03.08.2016, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зокрема, були внесені зміни до Розділу ХІХ Списку № 1, зокрема, щодо рентгенолаборанта та передбачена позиція ренгенотлаборанти зайняті відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), а також у даний розділ включені посади молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Варто зазначити, що на підставі пункту 4.14 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 №742 "Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою" посаду "рентгенолаборант" віднесено до молодших спеціалістів з медичною освітою.

Отже, ця позиція Списку №1 поширена і на рентгенолаборантів, у т. ч. рентгенівських відділень, за умови зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах, передбачених Списком № 1, що має бути підтверджено результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Так, судом встановлено, що позивач працювала на посаді рентгенолаборанта з 15.05.2012 по 31.03.2023, та з 08.09.2015 по даний час, що підтверджується копією довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №2315 від 19.12.2023, з якої вбачається, що остання працювала повний робочий день за професією, посадаю - "рентгенолаборант рентгенкабінету", що передбачена Списком № 1 Розділу ХІХ підрозділу 19.

Судом встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 маються належні записи (відомості) про роботу на посаді рентгенолаборанта.

Довідками роботодавця також підтверджується, що посада позивачки - рентгенолаборант.

Згідно з розділом ХІХ Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, було передбачено посаду рентгенолаборанта, в тому числі в рентгеноопераційних, ангіографічних і флюрографічних кабінетах.

У розділі ХІХ Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, також передбачалася посада рентгенолаборанта, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюрографічних кабінетах.

Водночас, у розділі ХІХ Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, відсутня згадка про посаду рентгенолаборанта, але зазначено, що право на пільгову пенсію мають:

1. Лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок);

2. Молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Суд звертає увагу, що у Списку № 1 передбачено загальну категорію посад працівників, яка характеризується освітньо-кваліфікаційними вимогами: молодші спеціалісти з медичною освітою.

Відповідно до вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою» від 23.11.2007 №742 посада «рентгенолаборант» віднесена до молодших спеціалістів з медичною освітою.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом міністерств праці, юстиції і соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58, записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників і службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Запис у трудовій книжці позивачки зроблений відповідно до вимог Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженого наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327, де назва професії зазначена як «рентгенолаборант», код 3229 - Інші асистенти професіоналів в галузі сучасної медицини (крім медичних сестер).

Як вбачається з матеріалів справи, у додатках до наказів про атестацію робочих місць назва професії вказана також як рентгенолаборант або як рентген-лаборант.

Крім цього, в матеріалах справи наявний наказ №69 від 30.03.2012 «Про завершення атестації робочих місць за умовами праці», відповідно до якого, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» наказу відділу охорони здоров`я виконавчих органів Дрогобицької міської ради №33 від 16.02.2012 та наказу №34 від 09.02.12 по Дрогобицькій міській лікарні №1 наказано підтвердити встановлення пільг і компенсацій, передбачених чинним законодавством медпрацівникам, що працюють повний робочий день на роботах, передбачених списками №1 та №2 на основі протоколів засідання атестаційної комісії.

Відповідно до протоколу засідання атестаційної комісії від 05.05.2012, встановлено, що професія «рентгенлаборант» код 3229 належить до Списку №1, розділу «Установи охорони здоров`я».

Також, відповідно до наказу №73 від 20.04.2017 «Про завершення атестації робочих місць за умовами праці у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР» згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» наказу відділу охорони здоров`я виконавчих органів Дрогобицької міської ради №53 від 20.02.2017 наказано підтвердити встановлення пільг і компенсацій, передбачених чинним законодавством медпрацівникам, що працюють повний робочий день на роботах, передбачених списками №1 та №2 на основі протоколів засідання атестаційної комісії.

Відповідно до додатку №1 до наказу №73 від 20.04.2017 затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації, в т.ч. на пільгове пенсійне забезпечення по КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР, зокрема, передбачено такі посади:

-426 лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок);

- 577 молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок);

- 713 середній медичний персонал рентгенівських відділень (кабінетів), а також середній медичний персонал, який постійно зайнятий в рентген операційних.

Судом встановлено, що відповідно до наказу по комунальному некомерційному підприємству «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради від 17.02.2022 №89 у період з 17.02.2022 по 30.03.2022 у лікарні проводилась атестація робочих місць за умовами праці. Згідно з наказу №149 від 31.03.2022 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР наказано затвердити переліки робочих місць, професій і посад, працівникам для яких підтверджено право на пільги і компенсації, які регламентовані та встановлені відповідними постановами і наказами та підтверджені протоколами комісії з атестації робочих місць за умовами праці КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» ДМР, зокрема, перелік робочих місць на яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» із змінами від 04.07.2017 №479, від 10.05.2018 №341, від 14.08.2019 №708 Списком №1 розділ ХІХ. Охорона здоров`я за посадами:

- рентгенкабінет лікар-рентгенолог, рентгенлаборант (молодший спеціаліст з медичною освітою);

- кабінет -рентгенівської комп`ютерної томографії лікар-рентгенолог, рентгенлаборант (молодший спеціаліст з медичною освітою).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства , відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Окрім того, суд зазначає, що згідно з підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію зокрема : 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Однак, як встановлено судом, відповідачем 1 не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у органу Пенсійного фонду були всі підстави для зарахування позивачці до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, періоди роботи рентгенолаборантом з 15.05.2012 по 30.09.2023.

З урахуванням викладеного вище, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.01.2024 №718 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 17.12.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р-2020, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 10.09.1996 по 29.06.1998 у Олександрійському медичному училищі.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, призначення пенсії, її перерахунок, тощо є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

З урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 718 від 17.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10.01.2024, зарахувавши до страхового стажу період навчання позивачки з 01.09.1996 року по 29.06.1998 у Олександрійському медичному училищі та до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 15.05.2012 по 31.03.2015, з 08.09.2015 по 30.09.2023 на посаді рентгенлаборанта.

Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управління ПФУ у Львівській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії та призначення пенсії, суд зазначає про таке.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 10.01.2024 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2 Порядку та, яке першим вчинило протиправні дії щодо відмови у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного пенсійного віку.

Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, як визначений суб`єкт призначення.

Отже, у задоволенні позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід відмовити.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довели правомірності не зарахування позивачу періодів її роботи згідно трудової книжки до стажу, та відмовили у призначенні пенсії за віком, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 718 від 17.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10.01.2024, зарахувавши до страхового стажу період навчання позивачки з 01.09.1996 року по 29.06.1998 у Олександрійському медичному училищі та до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 15.05.2012 по 31.03.2015, з 08.09.2015 по 30.09.2023 на посаді рентгенолаборанта рентгенкабінету.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна