Справа № 160/3973/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 рокуСправа №160/3973/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2024р. ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.02.2024р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо видачі позивачеві довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року;

- зобов`язати відповідача видати позивачеві Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку та виплати позивачеві починаючи з 26 січня 20024 року пенсії згідно ЗУ Про Державну службу без одночасного включення до заробітної плати позивача для обчислення пенсії: зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. №622 виплат, визначених в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, тобто за грудень 2023 року, за відповідною посадою за останнім місцем роботи позивача на державній службі; посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років, зазначених у Довідці №110 від 25.01.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачеві, починаючи з 26 січня 2024 року пенсії згідно ЗУ Про Державну службу, розмір якої обчислити з урахуванням: зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 виплат, визначених в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, тобто за грудень 2023 року, за відповідною посадою за останнім місцем роботи позивача на державній службі; посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років, зазначених у Довідці №110 від 25.01.2024 р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03.12.2022р. вона отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з метою переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зокрема, 11.01.2024р. вона звернулася до відповідача із заявою щодо видачі їй довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. На наведену заяву, відповідач видав позивачеві довідки №110 від 25.01.2024р. (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №111 від 25.01.2024р. (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), проте, третю довідку не видав. На адвокатський запит від 12.01.2024р., листом від 19.01.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило представника позивача, зокрема про те, що оскільки у ОСОБА_1 станом на 01.05.2016, день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889 «Про державну службу», відсутній необхідний двадцятирічний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, для видачі Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, немає підстав. В подальшому, на підставі заяви позивача, з 26.01.2024р. пенсійний орган перевів позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», проте, провів розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії без врахування зазначених у довідці №111 від 25.01.2024р. щомісячних нарахувань, а саме: надбавки за інтенсивність, премії та індексації заробітної плати, порушивши таким чином порядок, встановлений п.4 постанови КМУ №622 від 14.09.2016р. Позивач вважає такі бездіяльність та дії пенсійного органу протиправними та такими, що порушують її конституційне право на отримання пенсії у належному розмірі (а.с.67-80).

Ухвалою суду від 11.03.2024р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.82).

18.03.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби видаються особам за наявності у них за станом на 01.05.2016 не менш як 20 років державної служби; відповідно до записів в трудовій книжці стаж роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби позивача обчислений станом на 01.05.2016 року складає лише 14 років 06 місяців 01 день, а за відсутності у позивача станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу) необхідного двадцятирічного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, для видачі Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, не має законних підстав (а.с.96-100).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 10.05.2024р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 03.12.2022р. отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується учасниками справи.

08.01.2024р. ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу опрацювання документації №4 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копіями трудової книжки позивача та наказу №525 від 01.01.2024р., наявними у справі (а.с.20-39,122-148).

09.01.2024р. та 10.01.2024р. позивач звернулася до відповідача із заявами щодо видачі їй довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, на підставі якої відповідач видав позивачеві довідки №110 від 25.01.2024р. (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №111 від 25.01.2024р. (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що підтверджується копіями відповідних заяв, довідок та листів відповідача №0400-010602-8/17235 від 25.01.2024р., №0400-010602-8/25970 від 07.02.2024р. (а.с.44-45,48-50,90-91,105-107).

На звернення позивача від 10.01.2024р., листом №0400-010602-8/25970 від 07.02.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби видаються особам за наявності у них за станом на 01.05.2016 не менш як 20 років державної служби; відповідно до записів в трудовій книжці стаж роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби позивача обчислений станом на 01.05.2016 року складає 14 років 06 місяців 01 день; за відсутності станом на 01.05.2016, день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу, необхідного двадцятирічного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, для видачі «Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби», не має підстав (а.с.90-зворот - 91).

Окрім того, на адвокатський запит від 12.01.2024р., листом від 19.01.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило представника позивача, зокрема про те, що оскільки у ОСОБА_1 станом на 01.05.2016, день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889 «Про державну службу», відсутній необхідний двадцятирічний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, для видачі Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, немає підстав, що підтверджується змістом копії відповідного листа, наявної у справі (а.с.42-43).

Окрім того, 26.01.2024р. ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889, до якої надала, зокрема, довідки №110, №111 від 25.01.2024, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.51-52,109-110).

На підставі зазначеної заяви позивача, з 26.01.2024р. пенсійний орган перевів позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», розміром якої обчислено із середньомісячного заробітку 15811,50 грн. згідно довідки №110 від 25.01.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), що підтверджується копіями рішення пенсійного органу №84 від 02.02.2024р. про перерахунок пенсії та відповідної довідки, наявними у справі (а.с.48,53,107).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з бездіяльністю відповідача щодо видачі позивачеві довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року; з діями відповідача щодо розрахунку та виплати позивачеві починаючи з 26 січня 20024 року пенсії згідно ЗУ Про Державну службу без одночасного включення до заробітної плати позивача для обчислення пенсії: зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. №622 виплат, визначених в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, тобто за грудень 2023 року, за відповідною посадою за останнім місцем роботи позивача на державній службі; посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років, зазначених у Довідці №110 від 25.01.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року, у зв`язку з чим позивач просить відновити її права шляхом визнання таких дій та бездіяльності відповідача протиправними та зобов`язання відповідача видати позивачеві Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року; здійснити розрахунок та виплату позивачеві, починаючи з 26 січня 2024 року пенсії згідно ЗУ Про Державну службу, розмір якої обчислити з урахуванням: зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 виплат, визначених в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, тобто за грудень 2023 року, за відповідною посадою за останнім місцем роботи позивача на державній службі; посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років, зазначених у Довідці №110 від 25.01.2024 р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

До 01.05.2016р. суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу було врегульовано положеннями Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон №3723), який визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апаратів.

Закон №3723 втратив чинність на підставі Закону від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" №889-VIII (далі Закон №889), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону №889, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону №3723 встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі - Порядок №622).

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно пункту 5 вказаного Порядку №622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» №1-3 від 17.01.2017 (далі Постанова №1-3), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII Про державну службу.

Зокрема, в додатку 3 даної Постанови №1-3 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що чинним законодавством передбачено три форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу», а саме: 1) форма довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); 2) форма довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); 3) форма довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Так, як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посадах, віднесених до категорій посад державної служби та 08.01.2024р. її було звільнено з посади головного спеціаліста відділу опрацювання документації №4 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копіями трудової книжки позивача та наказу №525 від 01.01.2024р., наявними у справі (а.с.20-39,122-148).

При цьому, на момент звільнення позивача (08.01.2024р.) стаж її роботи на відповідних посадах, віднесених до категорій посад державної служби, становить 21 рік 11 місяців 4 дні, що підтверджується копією рішення пенсійного органу №84 від 02.02.2024р. про перерахунок пенсії (а.с.53).

В подальшому, з 26.01.2024р. пенсійний орган перевів позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується копіями рішення пенсійного органу №84 від 02.02.2024р. (а.с.53).

Тобто, стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державних службовців становить більше 20 років і на момент виходу на пенсію (26.01.2024р.) остання не перебуває на державній службі, а відповідно, позивач має право на отримання довідки про заробітну плату для призначення пенсії за формою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби у відповідності до додатку 3 Постанови №1-3.

Проте, відповідач не видав позивачеві довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби з підстав того, що станом на 01.05.2016, день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року №889 «Про державну службу», у ОСОБА_1 відсутній необхідний двадцятирічний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, що підтверджується копіями листів відповідача від 19.01.2024р., №0400-010602-8/25970 від 07.02.2024р. (а.с.42-43, 90-зворот - 91).

Разом з тим, за приписами п.4 Постанови №622 визначено, що за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

При цьому, ані Постановою №622, ані Постановою №1-3 не передбачено такої умови як необхідність наявності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, саме станом на 01.05.2016р., а відповідно, посилання відповідача на таку умову є необґрунтованим та безпідставним.

З аналізу вищенаведених норм матеріального права та встановлених обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не видачі позивачеві довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року, є протиправною.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача щодо не видачі позивачеві довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року, з урахуванням аналізу норм вищенаведеного законодавства та обставин справи встановлених судом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність бездіяльності відповідача щодо не видачі позивачеві довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року, суд приходить до висновку, що відповідач, не видавши позивачеві спірну довідку, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено порушення вищенаведеною бездіяльністю відповідача щодо не видачі позивачеві довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року прав та інтересів позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню з урахуванням повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9,245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача видати позивачеві Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року, виходячи з того, що судом встановлено протиправність бездіяльності відповідача щодо не видачі такої довідки, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі Кечко проти України зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Також і у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є саме зобов`язання відповідача видати позивачеві Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку та виплати позивачеві починаючи з 26 січня 2024 року пенсії згідно ЗУ Про Державну службу без одночасного включення до заробітної плати позивача для обчислення пенсії: зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. №622 виплат, визначених в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, тобто за грудень 2023 року, за відповідною посадою за останнім місцем роботи позивача на державній службі; посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років, зазначених у Довідці №110 від 25.01.2024р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року та зобов`язання відповідача здійснити такий розрахунок та виплату пенсії позивачеві, оскільки до моменту складання відповідачем спірної у цій справі довідки та відмови відповідача провести розрахунок пенсії позивачеві на підставі такої довідки, відповідачем у цій частині права позивача ще не порушувалися, відповідно, такі вимоги направлені на захист прав позивача на майбутнє, що не відповідає вимогам ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, так як суд захищає порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №5072-5229-7361-4323 від 10.02.2024р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1211 грн. 20 коп., виходячи із розрахунку: 2422,40 грн./2 (а.с.15,59).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за формою, встановленою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 р. №1-3 за грудень 2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва