Справа № 340/7501/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2024 року м. Дніпросправа № 340/7501/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 в адміністративній справі №340/7501/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що у червні 2023 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №49 від 22.06.2023 року їй відмовлено у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу. До загального страхового стажу не враховані всі періоди роботи згідно з трудовою книжкою з підстав того, що у ній виправлене ім`я, а виправлення не завірене відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Позивачка не погоджується з таким рішенням та стверджує, що вона не може нести відповідальність за помилки, допущені роботодавцем при оформленні її трудової книжки. З цих підстав позивачка просить суд:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №49 від 22.06.2023 року про відмову в призначенні їй пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві повторно розглянути її заяву про призначення пенсії з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до її страхового стажу періоди роботи згідно записів в її трудовій книжці НОМЕР_1 .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №49 від 22.06.2023 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2023 року про призначення пенсії за віком, врахувавши до страхового стажу періоди її роботи, підтверджені трудовою книжкою НОМЕР_1 , та прийняти відповідне рішення.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке і постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.08.2022 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та проживає у Кіровоградській області.

У червні 2023 року позивачка, досягнувши 63-річного віку, звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою за призначенням пенсії за віком. Вказана заява з доданими до неї документами прийнята ГУ ПФУ в Кіровоградській області 16.06.2023 року та зареєстрована за №3444.

Заява ОСОБА_1 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та за нею цей територіальний орган Пенсійного фонду прийняв рішення №49 від 22.06.2023 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ". Цим рішенням відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу, передбаченого частиною 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (від 20 до 30 років). За розрахунками відповідача страховий стаж становить 12 років 3 місяці 8 днів. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки на першій сторінці наявне виправлення імені, яке не завірене відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Стаж з 31.03.2007 року враховано відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Не погоджуючись за таким рішенням, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Як з`ясовано судом першої інстанції, Позивачка при зверненні до ГУ ПФУ в Кіровоградській області за призначенням пенсії за віком разом із заявою від 16.06.2023 року подала трудову книжку НОМЕР_2 .

Ця трудова книжка заведена у 1977 році при прийнятті позивачки на роботу у Харківську фабрику індивідуального пошиву і ремонту одягу. У цій трудовій книжці містяться записи про трудову діяльність позивачки за 1977 2015 роки.

Відповідач не взяв до уваги записи про періоди роботи позивачки згідно з цією трудовою книжкою, оскільки у ній міститься виправлення в імені " ОСОБА_2 " і це виправлення, як стверджує відповідач, не завірено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

За змістом пункту 5 Інструкції №620 записи в трудовій книжці здійснюються на тій мові, на якій ведеться діловодство в даному підприємстві, установі або організації.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №620 на першій сторінці трудової книжки записуються загальні відомості про її власника.

Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень або заміни імені і по батькові ініціалами) і рік народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Зміни записів в трудовій книжці про прізвище, ім`я та по батькові, освіту і професію робітника здійснюються адміністрацією на підставі документів і з посиланням на них (свідоцтво про шлюб, довідка РАЦСу, документи про освіту, та ін.), і повинні бути засвідчені підписом керівника підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

Відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації (пункти 9, 10 Інструкції №620).

Судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_2 відомості про працівника, а саме прізвище, ім`я, по батькові, внесені російською мовою при першому заповненні трудової книжки у 1977 році як " ОСОБА_3 ". У 1979 році позивачка уклала шлюб та змінила прізвище з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ". У зв`язку з цим на титульному аркуші трудової книжки закреслене колишнє прізвище та записане нове прізвище, а на внутрішній стороні обкладинки вказане посилання на свідоцтво про шлюб. Крім того, на внутрішній сторінці обкладинки міститься запис "Исправленное имя " ОСОБА_2 " верить". Це застереження засвідчене підписом особи, уповноваженої на ведення трудових книжок, та печаткою відділу кадрів підприємства.

Тобто, позивачка не змінювала власне ім`я в порядку статті 295 ЦК України та відповідно до свідоцтва про народження та паспорту має ім`я " ОСОБА_2 ". Це ім`я збігається з іменем, вказаним у відомостях про працівника у трудовій книжці НОМЕР_2 , тож підстави для встановлення у судовому порядку факту належності позивачці цієї трудової книжки відсутні. Виправлення у написанні імені не позбавляє цю трудову книжку статусу правовстановлюючого документу, що підтверджує стаж роботи та трудову діяльність позивачки, та не може бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи, відображених у трудовій книжці, до її страхового стажу.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд вірно вважав, що відомості про роботу, які містяться у цій трудовій книжці, відповідач не висував. Факт приналежності цієї трудової книжки позивачці відповідач не заперечує та не вказує на необхідність внесення будь-яких змін у її записах.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 в адміністративній справі №340/7501/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов