Справа № 160/12306/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 травня 2024 рокуСправа №160/12306/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Голобутовського Р.З.

за участі:

секретаря судового засідання Омельченко А.І.,

представника позивача Курочкіної І.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №160/12306/19 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №160/12306/19 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 прийнято до свого провадження адміністративну справу №160/12306/19 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Призначено справу №160/12306/19 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Криворізької районної ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначено на 23.04.2024 о 10:30.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 зобов`язано Криворізьку районну раду Дніпропетровської області, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України опублікувати оголошення щодо оскарження рішення №424-XVII/VII від 07.09.2018 у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений та надати докази оприлюднення до суду.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 отримано відповідачем в Електронному кабінеті 01.04.2024 о 17:20, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Станом на 23.04.2024 відповідачем не надано до суду доказів публікації оголошення щодо оскарження рішення №424-XVII/VII від 07.09.2018 у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Судом відкладено підготовче засідання на 14.05.2024 о 10:30.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 повторно зобов`язано Криворізьку районну раду Дніпропетровської області, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України опублікувати оголошення щодо оскарження рішення №424-XVII/VII від 07.09.2018 у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений та надати докази оприлюднення до суду.

Також судом роз`яснено відповідачу, що у разі невиконання ухвали, адміністративним судом можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у відповідності ст. 145 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 отримано відповідачем в Електронному кабінеті 25.04.2024 о 21:40, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

У відповідності до ч.ч. 5, 6, 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з презумпції обізнаності: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17.11.2022 у справі №560/5541/20.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

За практикою Верховного Суду, зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Отже, оскільки відповідач зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вважає, що його повідомлено належним чином.

Також, судом на адресу відповідача було направлено ухвалу суду від 23.04.2024 рекомендованим листом із повідомленням, яка отримана ним 10.05.2024, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, станом на 14.05.2024 Криворізькою районною радою Дніпропетровської області проігноровано та не виконано вимоги встановлені ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 та 23.04.2024.

У підготовчому засіданні 14.05.2024 судом поставлено питання про накладення штрафу на відповідача за невиконання вимог ухвал суду від 01.04.2024 та 23.04.2024.

У підготовче засідання з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, клопотань не надали.

Представник позивача підтримав накладення штрафу та просив застосувати до відповідача штраф.

Вирішуючи питання про накладення штрафу по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, особи які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно користуватися належними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 144 Кодексу адміністративного судочинства України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 145 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Частиною 2 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків;

2) неодноразового зловживання процесуальними правами;

3) повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

Застосовані заходи процесуального примусу мають бути співрозмірними виявленому порушенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Зважаючи на те, що відповідач не виконує вимоги ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 та 23.04.2024, а саме не здійснює публікацію оголошення щодо оскарження рішення №424-XVII/VII від 07.09.2018 у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений у відповідності до вимог ч. 4 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України та не надає доказів оприлюднення до суду, суд робить висновок про наявність підстав для застосування до відповідача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 144 Кодексу адміністративного судочинства України про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що в силу положень ч. 3 ст. 145 Кодексу адміністративного судочинства України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно абз. 4 ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

З огляду на викладене та встановлені фактичні обставини справи, враховуючи принцип співрозмірності вчиненого порушення, суд вважає за належним стягнути з Криворізької районної ради Дніпропетровської області за невиконання вимог ухвал суду штраф у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 3028,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 14, 144, 145, 149, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути в дохід Державного бюджету України з Криворізької районної ради Дніпропетровської області (вул. Кобилянського, буд. 152, м. Кривий Ріг, 50002, ) штраф в розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 14.08.2024 (включно).

Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01601, ).

Боржник: Криворізька районна рада Дніпропетровської області (вул. Кобилянського, буд. 152, м. Кривий Ріг, 50002, ).

Платіжні реквізити для добровільної сплати божниками штрафу (як засобу процесуального примусу) за рішеннями про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу):

Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/21081100;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783;

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП);

Рахунок отримувача - UA0026007;

Код класифікації доходів бюджету - 21081100;

Призначення платежу *;101;_________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); штраф (як засіб процесуального примусу) накладений на ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується штраф), за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення штрафу).

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом і набирає законної сили в порядку передбаченому ч. 4 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський