Справа № 440/1893/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 15 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1893/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2024 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 39 від 14 грудня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком;

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 13 грудня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність необхідного страхового стажу. На переконання позивача, період його перебування на обліку в Управлінні соціального захисту населення Миргородської міської ради та одержання щомісячної допомоги як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, яка за висновок лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

19 березня 2024 року третя особа надала до суду копії матеріалів пенсійної справи позивача.

03 квітня 2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що подані позивачем для призначення пенсії за віком документи не дають підстав для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року витребувано від Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області додаткові докази, а саме: докази на підтвердження факту сплати страхових внесків за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), як особі, яка перебувала на обліку в Управлінні та одержувала допомогу по догляду за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу (на підопічного ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року або письмові пояснення у разі несплати вищезазначених страхових внесків.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

13 грудня 2023 року позивач звернувся до Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії за віком. До заяви ініціатором звернення приєднано: паспорт, довідку про призначення ідентифікаційного номеру, трудову книжку, довідку про зміну назви організації, довідка про прийняття на роботу (навчання), свідоцтво про переміну прізвища, ім`я, по батькові, заяву про спосіб виплати пенсії.

Відповідно до принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке прийняло рішення № 39 від 14 грудня 2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком, з мотивів недостатності у гр. ОСОБА_1 страхового стажу. При цьому в рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період догляду з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року згідно з довідкою № 515/463/01-13 від 17 березня 2023 року, оскільки за цей період відсутні відомості в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальних відомостях про ЗО та по страхувальників).

Незгода з рішенням № 39 від 14 грудня 2023 року стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спірним питанням, якому суду належить надати правову оцінку є правомірність незарахування до страхового стажу позивача періоду догляду з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року на підставі довідки Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області № 515/463/01-13 від 17 березня 2023 року.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464) Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Статтею 14-1 Закону № 2464 визначено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом № 1058.

За змістом статті 1 цього Закону, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статей 14, 15 Закону № 1058 роботодавці зобов`язані сплачувати страхові внески та подавати відомості за застрахованих осіб (працівників) до Пенсійного фонду України.

У відповідності до пунктів 4, 5 частини першої статті 16 названого Закону, застрахована особа має право: отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначено положеннями статті 21 Закону № 1058, які передбачають, що на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити відомості, зокрема частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.

Згідно з частинами першою та другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 5 Розділу І Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (надалі - Положення), реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

Облікова картка відкривається у разі, зокрема, надходження у складі звітності від страхувальника відомостей про застраховану особу дані про яку відсутні в Реєстрі застрахованих осіб.

Одночасно, постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року № 794 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Пункт 3 вказаної постанови передбачає, що починаючи з 01 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Судом встановлено, що відомості про сплату за позивача у спірному періоді відсутні в системі персоніфікованого обліку.

Пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788), Закону № 1058 та інших чинних нормативно-правових актів.

Порядок та умови призначення пенсії за віком визначено Законом № 1058.

Розмір пенсії за віком, визначений за нормами Закону № 1058 залежить від тривалості страхового стажу особи, величини заробітку особи, з якого було сплачено страхові внески та часу виходу на пенсію.

Обов`язковою умовою для призначення такої пенсії за нормами Закону № 1058 є наявність необхідного страхового стажу та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з і даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадженні системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстр; загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовам передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правилами пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, законодавством чітко передбачено порядок підтвердження трудового стажу на підставі трудової книжки та підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивача підтверджено, що у спірний період вона у трудових відносинах не перебувала.

Порядок призначення пенсій за віком врегульовано статтею 26 Закону № 1058.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 30 років.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що страховий стаж позивачки станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії становив 26 років 2 місяці 20 днів; вік - 60 років 1 місяць 27 днів.

Під час ухвалення спірного рішення до страхового стажу за документами, приєднаними до заяви від 13 грудня 2023 року, не зараховано період догляду з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року на підставі довідки Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області № 515/463/01-13 від 17 березня 2023 року № 515/463/01-13 від 17 березня 2023 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальних відомостях про ЗО та про страхувальників ЗО) відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу (ІНДАНІ) за цей період.

Зазначені обставини підтверджуються відповідним витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та не спростовані позивачем.

Як пояснило суду Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області у спірному періоді під час виплати щомісячної допомоги по догляду за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу страхові внески за позивача не сплачувались, оскільки у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року № 178 "Про затвердження Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деяк категорії застрахованих осіб" гр. ОСОБА_1 не належить до категорій осіб, за яких підрозділи УСЗН зобов`язані сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд вважає доведеним факт несплати за позивача страхових внесків за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2022 року, а відтак погоджується з доводами відповідача про те, що зазначений період не підлягає зарахуванню до страхового стажу гр. ОСОБА_1 .

За приписами статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018 року страхового стажу передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з січня 2026 року по грудень 2026 року включно від 23 до 33 років, та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відтак відповідачем правомірно та обґрунтовано прийнято спірне рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд не вбачає в діях відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача спірного періоду ознак протиправності. На переконання суду територіальний орган Пенсійного фонду України під час звернення позивача діяв у межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішення, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 6-9, 77, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішенням

Головуючий суддя А.О. Чеснокова