Справа № 361/202/24
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/202/24
Провадження № 2-а/361/69/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді Радзівіл А.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику осіб справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області про скасування постанови старшого інспектора Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції Данилюка Владислава Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 січня 2024 року серії ЕНА №1183151 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області (надалі відповідачі), в якому просив суд скасувати постанову відповідача від 03 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що підставою для складання оскаржуваної постанови стало те, що 03.01.2024 року о 07 год. 11 хв. в м. Ковель по вул. Ветеранів, 1-А, керуючи транспортним засобом "HYUNDAI TUCSON", д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу, ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 15.9 "е" ПДР України. Вважає дії відповідача неправомірними, винесену відносно нього постанову незаконною та необгрунтованою, такою, що винесена із порушенням норм чинного законодавства, оскільки винесена без належних доказів та з процесуальними порушеннями норм КУпАП щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а отже є такою, що має бути скасована. Вказував, що в той час як він не знаходився за кермом автомобіля, а оглядав автомобіль ззовні на придатність для руху транспортного засобу відповідно до вимог ПДР, працівники поліції звернулися до нього з вимогою надати посвідчення водія, документи на транспортний засіб та страховий поліс, ще до того, як він сів за кермо автомобіля "HYUNDAI TUCSON", д.н.з. НОМЕР_1 . На момент зупинки автомобіля "HYUNDAI TUCSON", д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою зазначеною в постанові, керував автомобілем - власник ОСОБА_2 , який в подальшому передав йому право на керування автомобілем, про що було повідомлено працівників патрульної поліції під час розгляду справи. Зазначає, що працівниками поліції ніякі технічні заміри щодо визначення відстані меншої за 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів не проводилися. Відстань було визначено на власний розсуд інспектора Данилюка В.А.

10 січня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача на адресу суду за вх. № 8678 від 22.02.2024 року надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач просить поновити строк для подачі відзиву та прийняти його до розгляду. Посилається, що матеріали надійшли до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області 17.01.2024 року без додатків, а саме адміністративного позову. 18.01.2024 року представником відповідача ГУНП у Волинській області було подано клопотання про продовження строків подачі відзиву та надання на ознайомлення матеріалів позовної заяви. Вказану позовну заяву було отримано 13.02.2024 року, що не дало достатньо часу для складання та подачі відзиву, а тому даний строк передбачає поновлення, для забезпечення рівної можливості сторонам реалізувати свої права в рамках сектору адміністративної практики і забезпечити принцип невідворотності відповідальності за вчинене.

По суті доводів адміністративного позову ОСОБА_1 представник відповідача заперечує проти скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що вона винесена правомірно.

Зазначала, що факт події та розгляд адміністративної справи було зафіксовано на нагрудну бодікамеру поліцейського, згідно з наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року. Підійшовши до водія, інспектор Данилюк В.А. належним чином представився, пояснив суть порушення ПДР, причину та підставу перевірки документів та попросив предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ "Про національну поліцію" та пункту 2.4 а ПДР України. Таким чином, встановивши особу та факт порушення вимог п. 15.9 е ПДР України інспектором ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області капітаном поліції Данилюком В.А. , при врахуванні ст.ст. 22, 251, 252, 280 КУпАП було прийнято рішення про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за порушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Інспектор Данилюк В.А. , під час розгляду справи, роз"яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 та ст. 307, 308 КУпАП, додатково, витяги цих статей надруковані в самій постанові.

Треба врахувати, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд та не надав поліцейському письмові пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Згідно з даними відеозапису події, можна встановити, що позивач коли до нього підійшли працівники поліції був біля свого транспортного засобу, будь-яких інших осіб в транспортному засобі навколо не було, також позивач не вказував хто припаркував його транспортний засіб з порушенням правил дорожнього руху, а тому в поліцейського було достатньо підстав вважати, що саме водій ОСОБА_1 здійснив зупинку з порушенням вимог п. 15.9 "е" ПДР України, а всі його пояснення та клопотання є такими аби уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення. Так, з відеозапису події, яка сталася 03.01.2024 року в АДРЕСА_1 на 43 секунді ОСОБА_1 повідомив поліцейському що включив аварійну сигналізацію в транспортному засобі, а в своїх поясненнях вказав, що є не місцевим та привіз дівчат до залізничного вокзалу, що підтверджує той факт, що саме ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу з порушенням ПДР України. Крім того, останній на момент розгляду справи не заявляв будь-яких клопотань щодо визначення шляхом технічних замірів відстані меншої за 30 м від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим самим погодився з інкримінованим йому правопорушенням. Постанову ОСОБА_1 було оголошено негайно після закінчення розгляду справи. Копію постанови особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності отримав під підпис.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, особи, які беруть участь у справі не викликались та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на цих ПДР.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1183151 від 03.01.2024 року, позивач ОСОБА_1 03.01.2024 року о 07 год. 11 хв. в м. Ковель по вул. Ветеранів, 1-А, керуючи транспортним засобом "HYUNDAI TUCSON", д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу, ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 15.9 е ПДР України - порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинк транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1183151 від 03.01.2024 року складена старшим інспектором Ковельського районного Управління поліції ГУНП у Волинській області капітаном поліції Данилюком Владиславом Анатолійовичем .

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Пунктом 15.9 "е" ПДР встановлено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

За частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, щостарший інспектор Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітан поліції Данилюк В.А. є працівником органів Національної поліції, має відповідне звання, а отже оскаржувана постанова винесена ним, як посадовою особою, - правомірно.

Крім того, відповідно ч. 3 п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів на спростування обставин викладених у оспорюваній постанові, а висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам ОСОБА_1 дійсно здійснив зупинку транспортного засобу, ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 15.9 "е" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, переглянувши відеозапис, наданий стороною відповідача, та дослідивши всі докази наявні в матеріалах справи, приходить висновку про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких, останній, просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, а також зважаючи на подані стороною відповідача докази, суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, - є законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що наведені в позові обґрунтування, на думку суду, не є такими, з якими закон пов`язує можливість скасування постанови про притягнення позивача до відповідальності, стороною відповідача доводи та обґрунтування позову були спростовані, а тому суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області про скасування постанови старшого інспектора Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції Данилюка Владислава Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 січня 2024 року серії ЕНА №1183151 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Радзівіл А.Г.