Справа № 694/301/24
Суддя: Линдюк В. С.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/301/24
Провадження № 2-а/690/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Вельган А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за змістом якого просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 31.01.2024 року № 14, якою на нього накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, а провадження в справі закрити.

Ухвалою від 05.04.2024 року відкрито провадження в дані справі та витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали адміністративної справи, які стали підставою для винесення постанови про адміністративне правопорушення від 31.01.2024 року № 14.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена без будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, так як саме по собі описання адміністративного правопорушення не може вважатися належним доказом його вчинення. Також вказано про не відповідність змісту оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не вказано частини статті 210 КУпАП за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, зазначено про неможливість позивача реалізувати свої процесуальні права та гарантії, передбачені КУпАП, оскільки оскаржувану постанову винесено без попереднього його сповіщення про місце, дату та час розгляду справи, що позбавило його можливості надати пояснення в справі, подати докази та заявити клопотання.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, у розумінні ст. 268 КАС України, в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від їх імені до суду не надходило.

Судом встановлено, що всупереч вимог ч. 6 ст. 18 КАС України ІНФОРМАЦІЯ_1 в обов`язковому порядку не зареєстровано електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що б забезпечило обмін процесуальними документами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 09.04.2024 року отримано примірник позовної заяви, та 17.04.2024 року ухвалу від 05.04.2024 року про відкриття провадження в справі, однак в межах встановленого судом строку відзиву на позовну заяву, а також матеріали адміністративної справи, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 31.01.2024 року № 14, до початку розгляду справи до суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для надання відзиву на позовну заяву до суду від імені представника відповідача не надходило.

Положеннями ч. 3 ст. 162 КАС України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши доводи адміністративного позову, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 235, ч. 1 ст. 287, п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено особою, відносно якої її винесено, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП та змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1988 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змінами та доповненнями), суд розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Судом встановлено, що за змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, шляхом накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., оскільки він, будучи військовозобов`язаним, скоїв порушення правил військового обліку шляхом неприбуття на виклик по повістці, оскільки займався особистими справами та не вважав за потрібне з`явитися вчасно.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до абз. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ст. 210 КУпАП вбачається, що вона складається з 2-х частини, кожна з яких містить диспозицію та санкцію, які передбачають адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.04.2018 року в справі № 338/1/17, саме по собі описання в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд враховує наступне.

Всупереч ч.ч. 1-3 ст. 7, ч. 2 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей ні про вручення ОСОБА_1 повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ні про дату безпосереднього порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, шляхом неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, під час винесення оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 керівник ІНФОРМАЦІЯ_4 обмежився зазначенням лише статті 210 КУпАП, яка сама по собі не передбачає відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, жодним чином не кваліфікувавши діяння ОСОБА_1 за однією з частин ст. 210 КУпАП, якими й передбачено вид та розмір адміністративного стягнення.

Також суд враховує, що в межах строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, ІНФОРМАЦІЯ_5 не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та викладених у ній обставин, що свідчить про їх відсутність у відповідача, або ж про незацікавленість в доказуванні правомірності оскаржуваної постанови.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.07.2020 року в справі № 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, крім іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, суд вважає, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість та правомірність рішення притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови, з урахування того, що вказана постанова винесена з суттєвими порушеннями вимог КУпАП, як наслідок, наявні достатні підстави для її скасування та закриття провадження в справі.

Положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням вказаного, розмір судового збору, який підлягав сплаті за пред`явлення позову про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, поданої в електронній формі, становить 484,48 грн. (605,60 * 0,8).

Таким чином, суд вважає, що сплата позивачем судового збору за пред`явлення даного позову в розмірі 584 грн, що підтверджується роздруківкою платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2024 року № 0.0..1, тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом, не може мати наслідком стягнення на його користь з відповідача фактично сплаченого розміру судового збору, а лише того, що встановлений законом, оскільки підстави та порядок повернення судового збору регламентовано ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на вказане, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 210, 251, 256, 280, 283, 293, 294 КУпАП та ст.ст. 4, 9, 11, 77, 78, 132, 139, 159-163, 241-244, 246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення від 31.01.2024 року № 14, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, шляхом накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Линдюк В.С.