Справа № 520/5982/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 р. № 520/5982/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 21.02.2024 № 76 о/с «По особовому складу» в частині переміщення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області з 21.02.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Наказом ГУНП в Харківській області від 21.02.2024 №76 о/с «По особовому складу», згідно з п. 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1, ч.8 ст. 65 ЗУ « Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, з 22.02.2024. На думку позивача вказаний вище наказ є таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 11.03.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що на період введення в Україні воєнного стану спеціальна норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо. Натомість, Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умовах правового режиму воєнного стану, а тому вважає, що Наказ ГУНП в Харківській області від 21.02.2024 № 769 о/с видано, а позивача переміщено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, виходячи з цього просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги та заперечував проти відзиву на позовну заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, відзиву на позов та відповіді на відзив суд встановив наступне.

Судом встановлено, що начальником УГІ ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_2 за погодженням із заступником начальника ГУНП в Харківській області полковником поліції Віталієм Гузем було підготовлено подання від 14.02.2024 №295/119-15/01-2024, у зв`язку з необхідністю організації роботи сектору реагування патрульної поліції для підтримання публічного порядку та безпеки на деокупованих територіях на території обслуговування відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 був обраний керівництвом ГУНП в Харківській області для заповнення вакантної посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, що є рівнозначною до займаної посади (а.с. 102-104).

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 21.02.2024 № 76 о/с «По особовому складу» в частині переміщення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області (а.с.101).

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно ч.1, 3, 4 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 статті 60 Закону №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно ч.1 статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції (ч.2 вказаної статті).

Відповідно до ч.7 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами ч.8 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч.9 статті 65 Закону №580-VIII).

Отже, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками інтересами служби.

У відповідності до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу II Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності як, зокрема, переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу III Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235 (пункт 3 розділу III Порядку №1235).

У свою чергу, Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Матеріалами справи встановлено, що 14.02.2024 №295/119-15/01-2024 начальником УГІ ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_2 за погодженням із заступником начальника ГУНП в Харківській області полковником поліції Віталієм Гузем було підготовлено подання начальникові ГУНП в Харківській області генералу поліції третього рангу Володимиру Тимошку (а.с.102-104).

Із вказаного вище подання встановлено, що територія Вовчанської громади розташована у Чугуївському районі Харківської області та межує з кордоном РФ. Крім того, м. Вовчанськ та навколишні села були тимчасово окуповані військами РФ. З огляду на це, на території обслуговування відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області існує необхідність у забезпеченні ефективної організації роботи сектору реагування патрульної поліції для підтримання публічного порядку та безпеки на деокупованих територіях.

Встановлено, що на теперішній час у відділі поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області за штатом 99 працівника, середній склад - 68, молодший склад - 25, вільний найм - 6, некомплект складає 27 атестованих працівника, тобто 27%.

Крім того встановлено, що у секторі реагування патрульної поліції ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області за штатом 26 поліцейських, некомплект: інспекторів - 2 посади, поліцейських - 8, тобто 38 % від загального некомплекту.

Варто зазначити, що серед додаткових повноважень поліції, передбачених частиною 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

З огляду на вищевикладене, у СРПП ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області існуєнеобхідність в укомплектуванні особового складу даного підрозділу з метою надання населенню якісних поліцейських послуг, вирішення безпекових проблем у громаді, а також формування відчуття присутності поліції. Крім цього, укомплектування СРПП зазначеного підрозділу надасть можливість більш ефективно організувати роботу особового складу у частині ужиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; доставляння затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; ужиття всіх можливих заходів для надання допомоги особам, які постраждали внаслідок військової агресії РФ та взаємодії у межах контрольованих прикордонних районів з прикордонною службою щодо проведення превентивних заходів.

Відповідно до пункту 3 розділу II Положення про управління головної інспекції ГУНП в Харківській області (далі - Положення), затвердженого наказом ГУНП в Харківській області від 25.01.2023 № 187, одним із завдань УГІ є координація діяльності підрозділів Головного управління, у тому числі шляхом участі в підборі, мотивуванні, та здійсненні контролю за роботою працівників цих підрозділів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу III Положення УГІ уносить керівництву ГУНП пропозиції щодо поліпшення та оптимізації порядку організації службової діяльності органів ГУНП в Харківській області.

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведення поліцейського може здійснюватися за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Відповідно до абзацу 2 частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Згідно з положеннями абзацу 2 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських в органах, закладах та установах, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, передбачено тільки на рівнозначні посади.

Посада поліцейського визнається рівнозначною, якщо за штатом (штатним розписом) спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується.

Крім того начальником УГІ ГУНП в Харківській області полковником поліції ОСОБА_2 за погодженням з заступником начальника ГУНП в Харківській області полковником поліції Віталієм Гузем в своєму поданні зазначено, що він порушує клопотання про переміщення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рівнозначну посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області в порядку абзацу 2 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Зазначене подання обґрунтовано необхідністю в укомплектуванні особового складу даного підрозділу з метою надання населенню якісних поліцейських послуг, вирішення безпекових проблем у громаді, а також формування відчуття присутності поліції, необхідним було перемістити позивача на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

Слід зазначити, що для цілей застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними, при цьому, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно маги легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

Верховний Суд у своїх постановах від 28 листопада 2018 року у справі №820/6677/16, від 17 жовтня 2019 року у справі №420/5192/18, від 11 серпня 2020 року у справі №620/2624/19, від 30 вересня 2020 року у справі №640/20160/18, від 23 червня 2021 року у справі №240/14986/20 сформулював висновок щодо правильності застосування норм матеріального права при визначенні рівнозначних посад поліції для цілей переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що служба в поліції за своїм змістом є державною службою особливого характеру, у зв`язку з чим, в частині, що не врегульована Законом №580-VIІI, до спірних правовідносин може бути застосований Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VІІІ).

За визначенням, неведеним у п. 6 ч.1 статті 2 Закону №889-VІІІ, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до ч.1, 2 статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Слід зазначити, що доказів нерівнозначності посад до суду сторонами не подано. Позовна заява таких доводів також не містить. Факт рівнозначності посад сторонами не заперечується.

Щодо посилань представника позивача на постанову від 17.02.2015 №21-8а15 Верховного Суду, де висловлена правова позиція, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі. Беручи до уваги, що Законом №580-VIII не врегульоване питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нижчу посаду в іншій місцевості, у цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства, а саме ст. 32 КЗпП України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Закон №580-VІІІ є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Так, Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України Про Національну поліцію та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2123-ІХ.

Вказаним Законом частину 8 статті 65 Закону № 580-VІІІ доповнено абзацом 2 такого змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади».

Тобто, з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі, під час дії воєнного стану, було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції.

Слід зазначити, що серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади п. 2 ч. 1 статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

В інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі, переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому п. 2 ч. 1 статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Таким чином, порядок переміщення поліцейських в органах поліції повністю урегульований нормами спеціального Закону №580-VIII, який дозволяє в інтересах служби переміщувати поліцейського на рівнозначну посаду в будь-яку місцевість.

У зв`язку з цим, положення Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до спірних правовідносин не застосовуються, тому суд не приймає до уваги вказані вище доводи представника позивача у частині застосування ст. 32 КЗпП України до спірних правовідносин.

Тобто, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Суд зазначає, що відсутність у Законі №580-VIII норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.

Окремо слід наголосити, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року на підставі Закону №2123-IX, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.

Тож оскільки після 01 травня 2022 року законодавчо врегульовані спірні питання щодо переміщення поліцейських по службі, то відсутні обґрунтовані підстави щодо застосування при вирішенні даного спору правових норм КЗпП.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2023 у справі №№ 620/3663/19.

З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги посилання представника позивача на постанови Верховного суду від 17.10.2019 у справі №420/5192/18, від 11.08.2020 у справі №620/2624/19, від 12.05.2022 у справі №400/2741/19.

Відтак, суд вважає, що ГУНП в Харківській області, приймаючи наказ від 21.02.2024 № 76 о/с, діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому порушень прав та законних інтересів позивача.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН