Справа № 240/26737/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/26737/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04.08.2023 №1589 "Про притягнення до матеріальної відповідальності, відшкодування шкоди та списання матеріальних цінностей".

В обґрунтування позову зазначає, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04.08.2023 №1589 "Про притягнення до матеріальної відповідальності, відшкодування шкоди та списання матеріальних цінностей" його притягнуто до матеріальної відповідальності за завдання матеріальної шкоди. Вказує, що спірний наказ є протиправним, оскільки відповідачем не доведено завдання саме ним матеріальної шкоди. Також зазначає, що до проведення службового розслідування він не залучався.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 27.02.2024 справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов. У відзиві просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що дія Закону про матеріальну відповідальність поширюється на начальника сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 . Інвентаризаційні описи матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 01.11.2022 підписано всіма членами інвентаризаційної комісії та майором поліції ОСОБА_1 , як матеріально відповідальною особою. Своїм підписом позивачем засвідчено, що цінності, перелічені в описі перебувають на його відповідальному зберіганні, що безпосередньо свідчить про те, що ОСОБА_1 є матеріально-відповідальною особою стосовно цього майна, яке було йому ввірено на зберігання. Під час проведення річної інвентаризації у 2022 році, інвентаризаційною комісією забезпечено додержання правил проведення інвентаризацій, повноту і точність внесення до інвентаризаційних описів (актів інвентаризації) даних про фактичні залишки активів та повноту відображення зобов`язань, правильність та своєчасність оформлення матеріалів інвентаризації. Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 15.12.2022 № 1738 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" відповідно до вимог статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", статті 8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", пунктів 2 та 3 розділу І, пунктів 1 та 4 розділу II Порядку проведення службових розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 та доповідної записки начальника УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції ОСОБА_2 від 08.12.2022 № 71170 "Про встановлення підстав для призначення службового розслідування", з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни начальником сектору зв`язків та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майором поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

Аналізом протоколу інвентаризаційної комісії від 16 листопада 2021 року встановлено, що в результаті річної інвентаризації у 2021 році, розбіжностей між фактичною наявністю матеріальних активів та зобов`язань, переданих в подальшому на відповідальне зберігання матеріально відповідальній особі - начальнику сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майору поліції ОСОБА_1 і даними бухгалтерського обліку, не зафіксовано.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову.

Усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 14.06.2021 № 494о/с "Про особовий склад" інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 призначено начальником сектору зв"язку та телекомунікацій Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Житомирській області ДПП).

При цьому, відповідно до наказу ДПП від 21.05.2019 №934 ОСОБА_1 т.в.о. начальника сектору зв"язку та телекомунікацій УПП в Житомирській області ДПП призначено матеріально-відповідальною особою.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 09.06.2022 №349 "Про застосування до працівника УПП в Житомирській області ДПП дисциплінарного стягнення" до ОСОБА_3 - начальника сектору зв"язку та телекомунікацій управління патрульної поліції в Житомирській патрульної поліції, майора поліції - застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14 червня 2022 року №852 о/с "По особовому складу", позивача призначено інспектором взводу №2 роти №2 батальйону, звільнивши з посади начальника сектору зв`язку та телекомунікацій управління патрульної поліції в Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року по справі №240/12932/22, залишеним в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2023 року, позов ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування вищевказаних наказів було задоволено. Наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 09.06.2022 №349 "Про застосування до працівника УПП в Житомирській області ДПП дисциплінарного стягнення" і наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.06.2022 № 852 о/с По особовому складу" визнано протиправними та скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Житомирській області ДПП, з 14 червня 2022 року.

На виконання рішення суду, наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 31.10.2022 №1367 о/с "По особовому складу", позивача було поновлено на посаді начальника сектору зв`язку та телекомунікацій управління патрульної поліції в Житомирській області.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 01.11.2022 № 1486 "Про утворення комісій і проведення річної інвентаризації в структурних підрозділах апарату Департаменту патрульної поліції та його територіальних (відокремлених) підрозділах" в управлінні патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції проведено річну інвентаризацію.

За результатами зазначеної інвентаризації згідно з протоколом інвентаризаційної комісії від 20.11.2022 та звіряльної відомості результатів інвентаризації необоротних активів (основні засоби, нематеріальні активи, інші необоротні матеріальні активи, капітальні інвестиції) від 20.11.2022 виявлено нестачу матеріальних цінностей на суму 65647,90 грн. та 41190,00 грн., які прийняті на відповідальне зберігання матеріально відповідальною особою - начальником сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майором поліції ОСОБА_1 .

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 15.12.2022 № 1738 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" відповідно до вимог статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", статті 8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", пунктів 2 та 3 розділу І, пунктів 1 та 4 розділу II Порядку проведення службових розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 та доповідної записки начальника УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції ОСОБА_2 від 08.12.2022 № 71170 "Про встановлення підстав для призначення службового розслідування", з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни начальником сектору зв`язків та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майором поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування, начальником ДПП затверджено висновок від 13.01.2023, в якому зазначено про те, що відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє об`єктивне підтвердження.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився завданні матеріальної шкоди шляхом утворення нестачі матеріальних цінностей переданих на відповідальне зберігання, а саме порушені вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", підпункту 10 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту, абзаців першого та другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 2.2, 2.16, 2.19, 2.20, 2.23 розділу II посадової інструкції, відповідно до частини 13 статті 19 Дисциплінарного статуту, обмежитися раніше застосованим до начальника сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарним стягненням.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04.08.2023 №1589 "Про притягнення до матеріальної відповідальності, відшкодування шкоди та списання матеріальних цінностей" за завдання матеріальної шкоди внаслідок учинення винних протиправних дій відповідно до ч.1-3 ст.3 та ч.1 ст.5 Закону притягнуто начальника сектору зв"язку та телекомунікацій УПП в Житомирській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в розмірі 36043 грн.

Позивач вважає спірний наказ протиправним, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний, зокрема:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами положень частин 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною першою ст.1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" №160-ІХ від 03.10.2019 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №160-ІХ), передбачено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч.1 ст.3 Закону №160-ІХ).

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно із ч.3 ст.3 Закону №160-ІХ притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ).

Як передбачено частиною першою ст.7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно із ч.2 ст.8 Закону №160-ІХ у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до ч.6 ст.8 Закону №160-ІХ за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Частиною сьомою цієї ж норми встановлено, що якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (ст.12 Закону №160-ІХ).

Наведені норми вказують на те, що особу можна притягнути до матеріальної відповідальності лише за умови сукупного встановлення таких обставин - шкоди та її розміру, протиправної поведінки особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та вини особи в завданні шкоди.

Крім того, зміст ч.1 ст.1 Закон №160-ІХ, вказує на те що шкода повинна бути спричинена шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що обов`язковою умовою притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності є доведення його вини у спричиненні матеріальної шкоди. Умови для притягнення винної особи до матеріальної відповідальності мають бути доведені матеріалами службового розслідування, при цьому, розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Що ж стосується правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до відповідальності, то така повинна фокусуватися на тому, чи було прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діянні особи є склад правопорушення, чи є встановлені законом підстави для застосування стягнення та чи є застосоване стягнення пропорційним (співмірним) із вчиненим діянням.

У свою чергу, акт (висновок) службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння правопорушення, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла відповідне правопорушення або ж обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим, причини та умови, що призвели до вчинення такого правопорушення.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04.08.2023 №1589 "Про притягнення до матеріальної відповідальності, відшкодування шкоди та списання матеріальних цінностей" за завдання матеріальної шкоди внаслідок учинення винних протиправних дій відповідно до ч.1-3 ст.3 та ч.1 ст.5 Закону притягнуто начальника сектору зв"язку та телекомунікацій УПП в Житомирській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в розмірі 36043 грн.

При цьому, вказаний наказ винесено відповідно до ч.2 ст.10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", ураховуючи результати інвентаризації, проведеної згідно з наказом ДПП від 01.11.2022 №1486 та службового розслідування, проведеного згідно з наказом ДПП від 15.12.2023 №1738 за фактом втрати 2 багатофункціональних пристроїв xerox Work Centre 3025ВІ, одного монітора LED LCD Lenovo, USB інтерфейс FIF-12-Nt, одного планшета Samsung Galaxy Tab Active 2, 1 робочої станції VT Computers, 3-х переносних УКХ радіостанцій Hytera ТС-610.

Відповідно до матеріалів справи, висновки відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності ґрунтуються на матеріалах службового розслідування, яке, в свою чергу було призначено за наслідками проведеної річної інвентаризації, якою виявлено нестачу матеріальних цінностей на суму 65647,90 грн. та 41190,00 грн., які прийняті на відповідальне зберігання матеріально відповідальною особою - начальником сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майором поліції ОСОБА_1 .

У той час, позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що матеріали службового розслідування не містять належних і допустимих доказів того, що саме з його вини сталася нестача та вважає, що встановлені під час службового розслідування обставини справи, не підтверджуються жодними доказами та суперечать реальним обставинам.

Суд вважає такі доводи позивача обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 01.11.2022 № 1486 "Про утворення комісій і проведення річної інвентаризації в структурних підрозділах апарату Департаменту патрульної поліції та його територіальних (відокремлених) підрозділах" в управлінні патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції проведено річну інвентаризацію.

За результатами зазначеної інвентаризації згідно з протоколом інвентаризаційної комісії від 20.11.2022 та звіряльної відомості результатів інвентаризації необоротних активів (основні засоби, нематеріальні активи, інші необоротні матеріальні активи, капітальні інвестиції) від 20.11.2022 виявлено нестачу матеріальних цінностей на суму 65647,90 грн. та 41190,00 грн., які прийняті на відповідальне зберігання матеріально відповідальною особою - начальником сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майором поліції ОСОБА_1 .

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 15.12.2022 № 1738 "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" відповідно до вимог статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", статті 8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", пунктів 2 та 3 розділу І, пунктів 1 та 4 розділу II Порядку проведення службових розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 та доповідної записки начальника УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції ОСОБА_2 від 08.12.2022 № 71170 "Про встановлення підстав для призначення службового розслідування", з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни начальником сектору зв`язків та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майором поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування, начальником ДПП затверджено висновок від 13.01.2023, в якому зазначено про те, що відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє об`єктивне підтвердження.

Службовим розслідуванням встановлено, що в результаті проведення інвентаризації виявлено нестачу наступних матеріальних цінностей, які згідно з даними бухгалтерського обліку обліковуються на основних балансових рахунках ДПП:

xerox Work Centre 3025ВІ лазерний, чорно-білий, A4, заводський номер НОМЕР_1 , інвентарний номері,

монітор LED LCD Lenovo 21.5 LI2215 FHD 5ms, D-Sub, 77V, Black, 90/65, заводський номер U1H3FPK4, інвентарний номер ,

USB інтерфейс FIF-12-Nt, інвентарний номер 113011277,

ксерокс /Xerox WorkCentre 3025 ВІ лазерний, чорно-білий, A4, роздільна здатність 1200x1200, інвентарний номер,

робоча станція VT Computers, інвентарний номер ,

планшет Samsung Ga Iaxy Tab Active 2 (SM- T395), інвентарний номер , заводський номерЗ58205/08/089735/1,

переносна УКХ радіостанція Hytera ТС-610, інвентарний номер 101483723, заводський номер НОМЕР_2 ,

переносна УКХ радіостанція Hytera ТС-610, інвентарний номер 101483747 заводський номері5028А1557,

переносна УКХ радіостанція Hytera ТС-610, інвентарний номер 101483785 заводський номері5028А1567.

При цьому, в результаті річної інвентаризації у 2022 році встановлено матеріально відповідальну особу, якій передано на відповідальне зберігання майно, наявність якого не виявлено в УПП в Житомирській області ДПП, та суму завданої шкоди у зв`язку з утворенням нестачі матеріальних цінностей на суми 65647,90 грн. та 41190,00 грн.

Комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у невжитті заходів щодо фіксації виявлення завданої матеріальної шкоди іншими працівниками поліції. Такі дії свідчать про нездійснення належного обліку матеріальних цінностей, переданих йому на відповідальне зберігання.

Суд відмічає, що настання повної матеріальної відповідальності за п.1 ч.1 ст.6 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ обумовлено законодавцем одночасно як виною відповідної особи у настанні збитків, так і умислом його на настання збитків, тобто усвідомлення (або існування стану фізичної неможливості неусвідомлення ) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (стаття 7 Закону №160-ІХ).

У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, суд зазначає, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

При цьому, аналізуючи положення Закону №160-IX, суд зауважує, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме тієї особи, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

По факту встановленої нестачі матеріальних цінностей під час службового розслідування були відібрані пояснення у позивача.

Як вказано у висновку та пояснив в судовому засіданні позивач, йому відомо про нестачу матеріальних цінностей. Разом з тим, причини нестачі невідомі. Стосовно нестачі переносних станцій вказав, що такі не були повернуті особами, які їх отримували згідно з журналом видачі майна. Решта цінностей зберігались у підвальному приміщенні, де знаходиться майно відділу забезпечення діяльності. З 22.03.2022 доступ до цього приміщення отримав т.в.о. заступника управління - начальника відділу чергової служби УПП в Житомирській області ДПП капітан поліції ОСОБА_4 , працівники відділу чергової служби та відділу забезпечення діяльності УПП в Житомирській області ДПП.

Додатково в судовому засіданні позивач зазначив, що дрібна техніка (планшети, радіостанції) зберігалися у службовому кабінеті, більша техніка - у підвальному приміщенні управління. Підвал не зачинявся та використовувався як бомбосховище. Доступ мали всі працівники управління. При цьому, у його службовому кабінеті були також робочі місця ще 4 працівників.

В судовому засіданні як доказ, був оглянутий диск відеозапису з камер відеоспостереження території управління. Відеозаписом зафіксовано осіб у формі та у цивільному одязі, які здійснювали переміщення коробок і ящиків з приміщення, що знаходилось у користуванні сектору зв"язку і телекомунікацій.

Вказані обставини представником відповідача в ході дослідження цього доказу не заперечувалися.

Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновку про обґрунтованість тверджень позивача, що до приміщення, де зберігалися матеріальні цінності мав доступ не лише він, а й сторонні особи. Належне приміщення для зберігання матеріальних цінностей було відсутнє.

Протилежного відповідачем не доведено.

Також, щодо нестачі 3-х переносних станцій, суд зазначає наступне.

В ході службового розслідування встановлено, що за фактом неповернення окремими працівниками УПП в Житомирській області ДПП зазначеного обладнання, майор поліції ОСОБА_1 не вживав жодних заходів щодо фіксації виявлення завданої матеріальної шкоди іншими особами. Це підтверджено інформацією сектору документального забезпечення УПП в Житомирській області ДПП про відсутність зареєстрованих доповідних записок за фактом неповернення переносної УКХ радіостанції Hytera ТС-610 з 01.01.2022 до 13.01.2023.

Разом з тим, як встановлено службовим розслідуванням, згідно з довідкою сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП від 13.01.2023 №591ВН/41/28/-2023 (далі - довідка СЗТ), виданою про те, що відповідно до записів зроблених в журналі обліку видачі, повернення засобів зв`язку, 01.04.2021 інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_5 отримав переносну УКХ радіостанцію Hytera ТС-610, N2 22, інвентарний номер 101483723, заводський номер НОМЕР_2 , та не повернув.

Проте в протоколі інвентаризаційної комісії від 16 листопада 2021 року, розбіжностей між фактичною наявністю матеріальних активів та зобов`язань, переданих на відповідальне зберігання матеріально відповідальній особі - начальнику сектору зв`язку та телекомунікації УПП в Житомирській області ДПП майору поліції ОСОБА_1 , і даними бухгалтерського обліку, за результатами річної інвентаризації у 2021 році не зафіксовано.

Разом з тим, відповідно до журналу обліку видачі, повернення засобів зв`язку УПП в Житомирській області ДПП, 24.02.2022 командир роти № 4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітан поліції ОСОБА_6 отримав та не здав переносну УКХ радіостанцію Hytera ТС-610 N 25. 17.05.2022 інспектор взводу №2 роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_7 отримав та не здав до сектору зв`язку та телекомунікації УПП переносну УКХ радіостанцію Hytera ТС-610 N32 .

Отримані відомості підтверджують факти неповернення зазначеного обладнання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і та саме їх дії спричинили завдання шкоди Департаменту патрульної поліції.

Вказані обставини викладені в окремій думці до висновку про результати службового розслідування заступника начальника управління - начальника відділу інформаційних систем та технічної підтримки управління інформаційної підтримки та зв"язку ДПП ОСОБА_9 .

Представник відповідача в судовому засідання зазначив, що збитки по неповерненню станцій частково відшкодовані.

Крім того, дослідженими матеріалами справи, судом також встановлено наступне.

Наказом ДПП від 30.03.2022 №460 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов"язків" на час проведення службового розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни 21.03.2022 відсторонено від виконання службових обов`язків начальника сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Житомирській області ДПП майора поліції ОСОБА_1 .

Наказом від 29.04.2022 №523 продовжено термін проведення службового розслідування на місяць.

Наказом ДПП від 30.05.2022 допущено до виконання службових обов"язків позивача.

Наказом ДПП від 09.06.2022 №349 ОСОБА_1 звільнено з посади.

Наказом ДПП від 14.06.2022 №852 ОСОБА_1 призначено інспектором взводу №2 роти №2 батальйону по УПП, звільнивши з посади начальника сектору зв"язку та телекомунікацій УПП в Житомирській області.

Лише наказом ДПП від 27.07.2022 №949 покладено тимчасове виконання обов"язів за вакантною посадою начальника сектору зв"язку та телекомунікацій УПП в Житомирській області з 27.07.2022 по 26.11.2022 на ОСОБА_10 .

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 31.10.2022 №1367 о/с "По особовому складу" позивача поновлено на посаду.

Суд зазначає, що позивача було відсторонено наказом ДПП від 30.03.2022 №460 з 30.03.2022, з 31.03.2022 по 15.04.02022 він знаходився на лікарняному, що підтверджується копією довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, виданого ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області", а з 14.06.2022 був звільнений з посади.

Однак, у вказані періоди матеріальні цінності до іншої відповідальної особи на зберігання не були передані. При цьому, наказ про проведення інвентаризації матеріальних цінностей у зв`язку з переведенням на іншу посаду матерально відповідальної особи був виданий 15.07.2022, тобто через місяць після звільнення позивача з посади.

Також лише у липні 2022 року для виконання обов"язів за його посадою був призначений ОСОБА_11 . При цьому, акт приймання-передачі цінностей на відповідальне зберігання не складався.

Тобто, у період з 30.03.2022 по 30.05.2022 та з 14.06.2022 по 31.10.2022, доступу до матеріальних цінностей, на відшкодування вартості яких винесено оскаржуваний наказ, позивач взагалі не мав, що унеможливлює його безумовну відповідальність за їх збереження та наявність.

При цьому, як свідчать встановлені судом обставини справи, відповідачем не було забезпечено належних умов для збереження матеріальних цінностей та попередження їх розкрадання та втрати.

Таким чином, суд вважає, що матеріали розслідування не містять належних та допустимих доказів, які об`єктивно підтверджують те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо нестачі матеріальних цінностей.

Також, службовим розслідуванням не встановлено можливих мети та мотиву вчиненого позивачем (на думку відповідача) правопорушення, внаслідок якого державі було завдано шкоди. Разом з тим, оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності, то відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення.

Втім, за матеріалами справи відслідковується, що відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, його вина у заподіянні шкоди, які за положеннями вимог Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Отже, відсутність протиправної поведінки та вина позивача у завдані шкоди унеможливлює притягнення останнього до матеріальної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок відповідача про заподіяння саме позивачем державі шкоди є необґрунтованим, протиправним і спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, у відповідності до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988р. у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії", принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, у рішенні від 10.02.1995р. у справі "Аллене де Рібемон проти Франції", де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Таким чином, порушення п.2 ст.6 мало місце. Отже, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", та перебираючи на себе функцію суду.

За таких обставин, вина позивача в завданні матеріальної шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача та завданою шкодою, є недоведеними, оскільки не підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі інші аргументи, викладені у заявах по суті справи, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першої та другої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За положеннями ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Зокрема, зміст спірного наказу свідчить про те, що лише п.1 стосується питання притягнення до матеріальної відповідальності позивача. В іншій частині наказ стосується питання притягнення до відповідальності інших працівників УПП в Житомирській області ДПП та списання матеріальних цінностей, а отже в цій частині права позивача спірним наказом не порушені.

З огляду на зазначене, суд вважає, що спірний наказ підлягає скасуванню, лише в частині, що стосується притягнення до матеріальної відповідальності позивача, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Понесені судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3,м.Київ 48, 03048. ), про визнання протиправним та скасування наказу, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04.08.2023 №1589 "Про притягнення до матеріальної відповідальності, відшкодування шкоди та списання матеріальних цінностей" в частині, що стосується притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос