Справа № 280/5551/23
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року Справа № 280/5551/23 Провадження №ПР/280/48/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 ) про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в підписана ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 «надбавки за вислугу років» передбаченої підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати «надбавки за особливості проходження служби» передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років»;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2022 рік;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 «надбавки за вислугу років» передбаченої підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату «надбавки за особливості проходження служби» передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років»;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2022 рік з урахуванням «індексації грошового забезпечення».

Крім того, представником позивача подані клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та про розгляд справи без участі позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25.02.2022 по 03.05.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.05.2023 року №123 позивача було звільнено, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 03.05.2023. Проте, як вважає позивач, йому протиправно не було нараховано та виплачено «надбавку за вислугу років» передбаченої підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року. В зв`язку з чим не в повному обсязі здійснено виплату «надбавки за особливості проходження служби» за лютий, березень, квітень 2022 року, яка відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплачуються з урахуванням розміру «надбавки за вислугу років». Виплату «надбавки за вислугу років» за лютий, березень, квітень 2022 року, а також перерахунок та доплату «надбавки за особливості проходження служби» за лютий, березень, квітень 2022 року не було проведено ні під час проходження служби, ні при звільненні з військової служби. Окрім цього, на думку позивача, при обрахунку розміру «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2022 рік, - протиправно не було враховано розмір «індексації грошового забезпечення». Військова частина НОМЕР_2 перебуває в підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 , в зв`язку з чим належним відповідачем є саме ВЧ НОМЕР_1 . Таким чином відповідач вважає, що вищезазначені дії відповідача призвели до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату належного йому грошового забезпечення, а саме «надбавки за вислугу років» за лютий, березень, квітень 2022 року, «надбавки за особливості проходження служби» за лютий, березень, квітень 2022 року, «грошової допомоги на оздоровлення» за 2022 рік. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 24.07.2023 позовна заява була повернута позивачу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 апеляційну скаргу позивача на ухвалу від 24.07.2023 було задоволено, скасовано зазначену ухвалу, справу направлено до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

18.12.2023 справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 19.12.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.01.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивач не проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та у списках військової частини НОМЕР_1 не перебував. У оскаржуваний позивачем період, а саме березень, квітень, травень 2022 року ВЧ НОМЕР_1 не являлася розпорядником бюджетних коштів та не здійснювала нарахування та виплату будь-якого грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , де проходив службу позивач. Розпорядником бюджетних коштів для виплати грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_2 по 30 червня 2022 року був ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому ВЧ НОМЕР_1 є неналежним відповідачем у даній судовій справі.

Ухвалою від 26.03.2024 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 (відповідач 2, ВЧ НОМЕР_2 ), в якості третього відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач 3, ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Розгляд адміністративної справи розпочато спочатку. Запропоновано відповідачу 2 та відповідачу 3, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про залучення в якості співвідповідача, подати відзив та документи на його обґрунтування

11.04.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача 3 надійшов відзив на позов, в ІНФОРМАЦІЯ_3 вказує на те, що відповідач 3 може розглядатись, як суб`єкт владних повноважень, який здійснює грошові виплати позивачеві лише у період з 25.02.2022 по 30.06.2022. Позивач звільнився з військової служби з військової частини, коли вона вже не фінансувалась відповідачем 3. ІНФОРМАЦІЯ_3 може відповідати лише за здійснення поточних виплат позивачеві у період до 30.06.2022, а не за ті, здійснення яких передбачено лише при розрахунку при звільненні. За виплати, які не мають фіксованого характеру в часі, а відбуваються з зв`язку із певними обставинами, наприклад, як виплата допомоги на оздоровлення, відповідає тої суб`єкт, який здійснював грошові виплати позивачеві на час цих обставин. Таким чином, відповідальність за можливі невиплати позивачу належних грошових сум має нести відповідна військова частина. Просить суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовити в повному обсязі.

Ухвала від 26.03.2024 була доставлена до електронного кабінету відповідача 2 - 26.03.2024 о 19:45.

Станом на час розгляду справи, відзив від ВЧ НОМЕР_2 до суду не надходив.

Приписами ч.4 ст.159 КАС України встановлено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням зазначеної норми суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 25.02.2022 по 03.05.2023 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.05.2023 за №123 позивача було звільнено з військової служби у запас, виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 та усіх видів забезпечення з 03.05.2023.

Позивач, вважаючи, що йому в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату належного йому грошового забезпечення, а саме «надбавки за вислугу років» за лютий, березень, квітень 2022 року, «надбавки за особливості проходження служби» за лютий, березень, квітень 2022 року, «грошової допомоги на оздоровлення» за 2022 рік, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено, що одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до статті 40 Закону №2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (стаття 1-2 Закону №2011-XII).

Положенням статті 2 Закону№2011-XII закріплено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Так, частинами 1, 2 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом другим частини 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Розміри та види грошового забезпечення військовослужбовцям затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі ПКМУ №704).

В свою чергу, наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Порядок №260).

Щодо невиплати «надбавки за вислугу років» та доплати «надбавки за особливості проходження служби».

Підпунктом 1 пункту 6 ПКМУ №704 визначено, виплачувати надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16, а військовослужбовцям розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) - в розмірі 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік вислуги років, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

В свою чергу розділом IV «Виплата надбавки за вислугу років» Порядку №260 визначено порядок нарахування та виплати «надбавки за вислугу років» військовослужбовцям.

Так, згідно пункту 7 розділу IV Порядку №260 військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.

Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.

Таким чином, після надходження відомостей щодо вислуги років позивача, посадовими особами фінансово-економічної служби військової частини на підставі оголошеного командиром частини наказу про виплату «надбавки за вислугу років» повинні були здійснити виплату «надбавки за вислугу років» за період у який вона тимчасово не виплачувалася - лютий, березень, квітень 2022 року.

В свою чергу, як вбачається з довідки від 06.05.2023 року №1258 виплату «надбавки за вислугу років» у розмірі 40% було здійснено починаючи з травня 2022 року, а за лютий, березень, квітень 2022 року виплату «надбавки за вислугу років» проведено не було, в тому числі і при звільненні з військової служби, що зумовлює наявність підстав для задоволення позовних вимог, в цій частині.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 5 ПКМУ №704 визначено установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Розділом IV «Виплата надбавки за особливості проходження служби» Порядку №260 визначено порядок нарахування та виплати «надбавки за особливості проходження служби» військовослужбовцям, згідно якого також встановлено, що така виплата проводиться в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.

Таким чином, виплати «надбавки за особливості проходження служби» проводиться з урахуванням розміру «надбавки за вислугу років».

Враховуючи те, що за лютий, березень, квітень 2022 року виплату «надбавки за вислугу років» проведено не було, то відповідно виплату «надбавки за особливості проходження служби» було проведено у заниженому розмірі, а тому така виплата за лютий, березень, квітень 2022 року підлягає перерахунку та доплаті.

Зазначений висновок також підтверджується довідкою від 06.05.2023 за №1258.

Щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення».

За приписами пунктів 1, 8, 14 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту (14) військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

За змістом частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

За приписами статті 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За змістом статті 19 Закону №2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону №1282-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, відповідно до законодавчого визначення, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Ураховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, колегія суддів дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 09.06.2022 у справі №822/503/18, від 30.11.2023 у справі №380/21619/21.

Як вбачається з довідки від 06.05.2023 року №1258 позивачу по грудень 2022 року виплачувалася «індексація грошового забезпечення», проте така індексація не була врахована при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» за 2022 рік.

Виходячи з вищезазначеного не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» призвело до її виплати в меншому розмірі, а тому такі дії є протиправними.

Щодо зобов`язання певного суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок та доплату позивачу «надбавки за вислугу років» за лютий, березень, квітень 2022 року, «надбавки за особливості проходження служби» за лютий, березень, квітень 2022 року, «грошової допомоги на оздоровлення» за 2022 рік.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч.1 ст. 73 КАС України).

В провадження головуючого по даній справі судді, перебуває справа №280/5537/23 провадження ПР/280/4/24 з тими ж самими сторонами що і по справі №280/5551/23.

Так, від ВЧ НОМЕР_1 надійшов відзив на позов по справі №280/5537/23 в якому зазначено, що на підставі телеграми заступника директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29.06.2022 №248/2942 у період з 01.07.2022 по 05.07.2022 року здійснено приймання - передачу ВЧ НОМЕР_1 (у тому числі А7277, НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ) з фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 на фінансове забезпечення ВЧ НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовців в Збройних Силах України здійснюється згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197.

Згідно пункту 8 названого Порядку грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу у про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Суд звертає увагу на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, відповідно до якої під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, грошове забезпечення позивача на дату звільнення з військової служби нараховувалось та виплачувалось ВЧ НОМЕР_1 .

При цьому відповідачем 1 не доведено правомірність своїх дій (бездіяльності) при нарахуванні (не нарахуванні) позивачу «надбавки за вислугу років» за лютий, березень, квітень 2022 року, «надбавки за особливості проходження служби» за лютий, березень, квітень 2022 року та «грошової допомоги на оздоровлення» за 2022 рік.

В зв`язку з наведеним вище позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про його розподіл судом не вирішувалось.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 ) про стягнення заробітної плати задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 «надбавки за вислугу років» передбаченої підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати «надбавки за особливості проходження служби» передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років».

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2022 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 «надбавки за вислугу років» передбаченої підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату «надбавки за особливості проходження служби» передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за лютий, березень, квітень 2022 року з урахуванням належного ОСОБА_1 розміру «набавки за вислугу років».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2022 рік з урахуванням «індексації грошового забезпечення».

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «15» травня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль