Справа № 420/32994/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

28.11.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Румунії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 28.01.2022 року, органом Bucuresti) від 23 липня 2023 року строком на 3 (три) роки до 22 липня 2026 року, складену старшим зміни прикордонних нарядів інспектором прикордонної служби другої категорії групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сержантом ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 липня 2023 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) намагався перетнути кордон України на виїзд та при перетині кордону йому було заборонено в`їзд в Україну строком на три роки, до 23.07.2026 року.

Позивач також вказує, що згідно листа від 24.08.2023 року, відповідачем було повідомлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну було прийнято на підставі п.п. ж п. 2.1 «Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства», затвердженої наказом МВС №946 від 05.12.2011, також, було направлено довідку про прийняття рішення про заборону в`їзду від 23.07.2023 року, згідно якої зазначалося, що позивач порушив вимоги Закону України «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо заборони виготовлення та пропаганди георгіївської (гвардійської) стрічки» № 2031-VIII від 12.06.2017 року яка є символом геноциду українського народу відповідно до п.п. ж в п. 2.1 Наказу МВС України №981 від 26.11.2019 року «ЗМІНИ до Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства».

Позивач у позові зазначає, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) категорично не згодний із таким твердженням, оскільки не підтримує країну агресора, не підтримує акт агресії проти України і не пропагував, не підтримував це, тому, Позивач вважає, постанову про заборону в`їзду в України протиправною та такою, що порушує його права.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалу від 04.12.2024 року відповідачем отримано в системі «Електронний суд» (документ доставлено до електронного кабінету 06.12.2023 року о 01:42 год.), проте відзив на позов до суду станом на дату прийняття даного рішення не надано.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином Румунії, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 , чинним станом на дату прийняття оскаржуваного рішення (а.с.19).

23 липня 2023 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) намагався перетнути кордон України на виїзд, проте йому було відмовлено та постановою старшого зміни прикордонних нарядів інспектора прикордонної служби другої категорії групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) сержанта ОСОБА_4 про заборону в`їзду, яка затверджена начальником НОМЕР_2 прикордонного загону 31.07.2023 року, заборонено громадянину Румунії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стать чоловіча, паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 28.01.2022. Орган, що видав: BUCURESTI, в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки, які рахувати 23.07.2023 року по 22.07.2026 року включно.

У постанові зазначено таку підставу її прийняття, як «О 10:30 23.07.2023 р.в ППр «Серпневе» п/н «СПНППр» під час проведення співбесіди з громадянином Румунії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який прибув на вихід з України на транспортному засобі MAZDA CX-5 д.н. НОМЕР_5 , було виявлено в соціальних мережах, а саме телеграм, розповсюдження пропаганди та підтримку країни агресора. Громадянин Румунії COJOCARU MIHAIL порушив вимоги Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо заборони виготовлення та пропаганди георгіївської (гвардійської стрічки) № 2031-VIII від 12.06.2017 яка є символом геноциду українського народу. Відповідно до п.п. ж) в п. 2.1 Наказу МВС України № 981 від 26.11.2019 року «Зміни до Інструкції про порядок прийняття органами охорони Державного кордону Державної прикордонної служби України рішень заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства».

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з данм адміністративним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлення порядку їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року №3773-VI (далі - Закону №3773-VI).

Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону №3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Приписи статті 3 Закону №3773-VI, які кореспондуються з положеннями статті 26 Конституції України, визначають, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом.

Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну регламентовані статтею 13 Закону України №3773-VI, згідно якої в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Вказаний перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946 затверджено Інструкцію про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі Інструкція), якою передбачено, що ця Інструкція визначає порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - іноземець).

Пунктом 2.1 Інструкції визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі:

а) якщо при клопотанні про в`їзд в Україну іноземець подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

б) якщо паспортний документ іноземця, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

в) якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону;

г) якщо іноземця затримано під час незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску;

ґ) якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

д) якщо іноземця затримано у межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України;

е) якщо іноземець здійснив в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них з порушенням встановленого законодавством України порядку або вчинив спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

є) якщо іноземець не виконав рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду в Україну;

ж) в інтересах забезпечення національної безпеки України у сфері безпеки державного кордону України та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови було встановлення відповідачем в соціальних мережах позивача, а саме телеграм, розповсюдження пропаганди та підтримку країни агресора та порушення позивачем вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо заборони виготовлення та пропаганди георгіївської (гвардійської) стрічки № 2031-VIII.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження розповсюдження Кожокару Михайлом пропаганди та підтримки країни агресора рф, так само як і не надано доказів публічного використання, демонстрації або носіння георгіївської (гвардійської) стрічки чи її зображення позивачем.

Водночас, позивачем до суду вибірково надано фотокопії (скріншоти) його текстової переписки в програмі-месенджері «Telegram» з особою військовим армії рф, якого позивач називає «друг дитинства Ілля» (згідно фотокопій «Iliusha»), з якої не вбачається словесна пропаганда та підтримка Кожокару Михайлом країни агресора рф, та лише вбачається заниження позивачем страждань українського народу внаслідок численних атак, зокрема: «Да там вроде ничего серьёзного пока» та «Человек 5 умерло, пару десятков раненого, вроде проблемы с электричеством», а також заниження позивачем рівня завданої військовою агресією рфії шкоди Україні «Я бы не сказал что разрушения пиздатые из того что вижу» та «Ракеты больше стоили».

Водночас, дружба позивача із «окупантом» військовим-штурмовиком армії рф, який як вбачається з наданої позивачем переписки добровільно бере участь на стороні агресора у війні проти України (вбачається з повідомлень «Iliusha» «Миша, я штурмовик», «Мы только вперед идем», «Братуха мы до последнего», «Или пока не убьют» та «Наши не плохо на прошлой неделе прошли очень хорошый кусок забали») не є достатньою підставою для заборони йому у в`їзді на територію України строком на три роки.

Крім того, суд приймає до уваги доводи позивача про порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.3.1, 3.3-3.6 Інструкції у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка.

На підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (далі - постанова) (додаток 1).

Постанова складається у двох примірниках, які підписуються старшим зміни.

Підготовлені довідка та два примірники постанови (далі - матеріали) невідкладно надсилаються начальнику зміни оперативно-чергової служби центру управління службою органу охорони державного кордону (далі - начальник зміни) для доповіді начальнику органу охорони державного кордону або його першому заступнику (далі - уповноважена посадова особа) для прийняття рішення.

Отримавши матеріали, начальник зміни реєструє їх у журналі обліку матеріалів щодо заборони в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (додаток 2) та невідкладно доповідає про їх надходження уповноваженій посадовій особі для прийняття рішення. При цьому в журналі в обов`язковому порядку зазначаються час отримання матеріалів начальником зміни та час доповіді про їх надходження уповноваженій посадовій особі, що засвідчується підписом начальника зміни.

Уповноважена посадова особа зобов`язана протягом трьох годин після доповіді розглянути отримані матеріали та:

а) за наявності підстав прийняти шляхом затвердження обох примірників постанови рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну. Затверджені примірники постанови передаються начальнику зміни;

б) за відсутності достатніх підстав утриматися від прийняття рішення, наклавши на постанові відповідну резолюцію. Незатверджені примірники постанови передаються начальнику зміни.

Про прийняте рішення начальник зміни невідкладно із застосуванням засобів телефонного зв`язку інформує старшого зміни.

І хоча чинним законодавством України не надано визначення терміну «невідкладно», проте згідно тлумачного словника української мови таке слово означає «Який не можна відкладати; який треба здійснювати, розв`язувати негайно».

Зважаючи на те, що оскаржувана постанова затверджена начальником НОМЕР_2 прикордонного загону лише 31.07.2023 року, тобто через вісім днів після її складання, такі дії відповідача не можуть свідчити про дотримання ним вимог щодо «невідкладного» вжиття заходів, необхідних для прийняття оскаржуваної постанови, які передбачені Інструкцією.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог

ОСОБА_1 доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Румунії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 28.01.2022 року, органом Bucuresti) від 23 липня 2023 року строком на 3 (три) роки до 22 липня 2026 року, складену старшим зміни прикордонних нарядів інспектором прикордонної служби другої категорії групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сержантом ОСОБА_3 .

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя Корой С.М.