Справа № 380/15993/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 рокусправа № 380/15993/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області із вимогою визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №6059/13-01-07-09 від 05.04.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято за наслідками фактичної перевірки, яка проведена із грубими порушеннями законодавчо встановленого порядку, оскільки: посадові особи перед початком перевірки не пред`явили жодних документів, які б давали підстави для проведення перевірки; в наказі про призначення перевірки відсутнє обґрунтування щодо необхідності проведення такої перевірки; перед початком проведення перевірки позивачу не було вручено наказу про призначення перевірки, що є самостійною підставою для скасування прийнятого за наслідками такої перевірки податкового повідомлення-рішення. Також, позивачем зазначено, що в акті перевірки не відображено факту надання позивачем фіскальних чеків про повернення та Акта про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків, а до складу фіскальних чеків, які були включені відповідачем до переліку неналежно сформованих, неправомірно включено фіскальний чек, що визнано помилковим, і як наслідок проведено невірний розрахунок штрафних санкцій. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що є усі правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6059/13-01-07-09 від 05.04.2023, яким позивачу нараховано штрафні санкції в сумі 223950,50 грн.

Позиція Головного управління ДПС у Львівській області викладена у відзиві на позовну заяву, в якому представник щодо задоволення позову заперечив та вказав, що під час перевірки, за результатами якої винесено спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючим органом було встановлено факт порушення позивачем порядку проведення розрахунків, а саме: проведення реалізації товарів із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та видачею розрахункового документа невстановленого зразка, чим допущено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг». Представником відповідача зазначено, що підставою для проведення фактичної перевірки позивача стала інформація про низькі виторги суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж підакцизних товарів, отримана на підставі листа ДПС України від 21.02.2023 №3808/7/99-00-07-04-02-07 з додатком №1, відповідно контролюючим органом правомірно прийнято наказ про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за передбачених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підстав для її проведення. З огляду на наведене, відповідач вважає, що докази і обґрунтування, вказані позивачем у позовній заяві, не спростовують висновки акта перевірки від 15.03.2023 року та не підтверджують неправомірність прийнятого податкового повідомлення-рішень від 05.04.2023 №6059/13-01-07-09.

Ухвалою судді від 17.07.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі статті 20, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та на підставі службового допису відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області від 13.03.2023 №91/13-01-07-09-11 Головним управлінням ДПС у Львівській області видано 15.03.2023 наказ №895-ПП «Про проведення фактичних перевірок» згідно з додатком №1, в якому значиться, зокрема, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідно до зазначеного наказу Головним управлінням ДПС у Львівській області видано 15.03.2023 направлення №№1874, 1875 на фактичну перевірку з 15.03.2023 ОСОБА_1 .

Посадовими особами Головного управління ДПС у Львівській області, зазначеними у направленнях від 15.03.2023 №№1874, 1875, проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , про що складено акт фактичної перевірки №4937/13/06/ РРО/ НОМЕР_1 від 15.03.2023.

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 05.04.2023 №6059/13-01-07-09, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки у розмірі 223950,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу, строк розгляду якої продовжувався на підставі відповідного рішення Державної податкової служби від 05.05.2023.

За результатами розгляду скарги позивача Державною податковою службою України прийнято рішення від 09.06.2023 №14753, яким податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 05.04.2023 №6059/13-01-07-09 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області протиправним, звернувся до суду з метою його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі по тексту Податковий кодекс України).

Положеннями пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачене право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок

Так, згідно з підпунктом 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Приписами статті 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1.).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2. пункту 80.2.).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5.).

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена відповідно до наказу Головного управління ДПС у Львівській області «Про проведення фактичних перевірок» від 15.03.2023 №895-ПП, в якому зазначено, що на підставі статті 20 та підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання, згідно з додатком 1, щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору.

При цьому, підставою для проведення фактичної перевірки позивача стала інформація про низькі виторги суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж підакцизних товарів, що викладено у листі Державної податкової служби України від 21.02.2023 №3808/7/99-00-07-04-02-07 з додатком №1, де значиться, зокрема, позивач.

Таким чином, вказаний лист Державної податкової служби України та викладена в ньому інформація, за висновком суду є достатньою правовою підставою для призначення та здійснення фактичної перевірки позивача у відповідності до підпункт 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України. Зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей, таких як фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки, законодавством не вимагається.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/ або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Львівській області видано 15.03.2023 направлення №№1874, 1875 на фактичну перевірку з 15.03.2023 позивача. При цьому, як убачається зі змісту вказаних направлень, 15.03.2023 о 12:34 год., ФОП ОСОБА_2 , пред`явлено службове посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу, про що зроблено відповідну відмітку та вчинено підпис позивачем у відповідній для цього графі. Позивач не заперечував щодо належності підпису у направленнях саме йому.

Відтак, твердження позивача про непред`явлення працівниками контролюючого органу жодних документів, які б давала підстави для проведення перевірки, є безпідставним та не приймається судом.

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом правомірно прийнято наказ про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за наявності встановлених на це законодавчих підстав для проведення такої перевірки, відповідно. Порушень порядку проведення контролюючим органом спірної перевірки судом також не встановлено.

Щодо доводів позивача про неправомірне включення до складу фіскальних чеків, які були віднесені відповідачем до переліку неналежно сформованих, фіскального чеку, який визнано помилковим, і як наслідок проведено невірний розрахунок штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Як вбачається зі змісту акта фактичної перевірки №4937/13/06/ РРО/ від 15.03.2023, перевіркою встановлено порушення позивачем порядку проведення розрахунків у вигляді реалізації товарів із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та видачею розрахункового документа не встановленого зразка, а саме: 26.07.2022 фіскальний чек №3694, реалізовано горілку «Немирів Штоф», 0,5 л по ціні 254,00 грн. (2 пляшки по ціні 127,00 грн.); 14.09.2022 фіскальний чек №3948, горілка «Немирів Штоф», 0,5 л по ціні 127, 00 грн.; 27.09.2022 фіскальний чек №4012, горілка «Немирів Штоф», 0,7 л 850 пляшок по ціні 175,00 грн. на суму 148750, 00 грн.; 30.11.2022 фіскальний чек №4294, горілка «Немирів Штоф», 0,5 л по ціні 127,00 грн. на суму 254, 00 грн.

Так, позивач у своїй позовній заяві, зазначає, що у вищевказаних фіскальних чеках відсутній обов`язковий реквізит код акцизної марки товару. Також, позивач зазначає про помилковість взяття до уваги контролюючим органом фіскального чека №4012 від 27.09.2022 року на суму 148750,00 грн., оскільки такий у встановленому порядку був визнаний помилковим, а відтак не може братись до уваги.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» (далі Закон №265).

За змістом пунктів 1 та 2 статті 3 Закону №265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зокрема, зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (п. 2 ст. 3 Закону № 265).

Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (далі - Положення №13), визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначено, які обов`язкові реквізити має містити фіскальний чек на товари (послуги), зокрема, для суб`єктів господарювання роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку, серед яких значиться, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).

Відсутність хоча б одного з обов`язкових реквізитів у фіскальному чеку, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими встановлені контролюючим органом в акті перевірки факти щодо відсутності у фіскальних чеках, які були предметом перевірки обов`язкових реквізитів.

Щодо тверджень позивача про помилковість фіскального чека №4012 від 27.09.2022 року на суму 148750, 00 грн., суд зауважує, що доводи позивача щодо помилковості вказаного чека ґрунтуються на тому, що касиром було фіскалізовано «повернення» відпущеної згідно з даним чеком продукції наступними двома чеками №4013 від 27.09.2022 о 14:46 на суму 107950, 00 грн. та №4014 від 27.09.2022 року о 14:53 на суму 40775, 00 грн., а також складено акт про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, відповідно до фіскального чеку від 27.09.2022 №4012 позивачем реалізовано горілку «Немирів Штоф» 0,7 л (850 пляшок по ціні 175,00 грн.) на суму 148750, 00 грн.

Водночас, відповідно до долученого до матеріалів справи чеку №4013 від 27.09.2023 зазначено про повернення горілки «Немирів Штоф» 0,5 л (850 пляшок по ціні 127, 00 грн.) на загальну суму 107 950, 00 грн. та чеку №4014 від 27.09.2022 зазначено про повернення горілки «Немирів Штоф» 0,7 л (233 пляшки по ціні 175, 00 грн.) на загальну суму 40777, 00 грн.

Відтак, чеками №4013, №4014 від 27.09.2023 року відбувалося повернення товару який не відповідає товару, що реалізовувався до чеку від 27.09.2022 №4012 (різниця в об`ємі пляшок, кількості пляшок),.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про те, що чек №4013 від 27.09.2022 на суму 107950,00 грн., чек №4014 від 27.09.2022 року на суму 40775,00 грн. та акт про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків не є належними та достовірними доказами, які б спростовували виявлене контролюючим органом порушення.

Щодо твердження позивача про помилковість розрахунку контролюючим органом штрафних санкцій, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/ або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Зі змісту наведених норм законодавства випливає, що Закон №265 передбачає відповідальність за: непроведення розрахункової операції через РРО; проведення розрахункової операції через РРО на неповну суму покупки; невидача відповідного розрахункового документа. Відтак, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) утворює склад правопорушення.

Отже, проведення розрахункової операції через РРО без видачі розрахункового документа встановленої форми та змісту тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої пунктом 1 частини 17 Закону №265.

З огляду на встановлення під час проведення перевірки позивача фактів видачі споживачам розрахункових документів невідповідної форми, застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі статті 17 Закону №265 у відповідних розмірах є правомірним.

Таким чином, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області податкове повідомлення-рішення №6059/13-01-07-09 від 05.04.2023 є правомірним та скасуванню не підлягає.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених, статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу положень частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення ним судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню на користь відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.