Справа № 240/2453/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2453/24

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

14 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 9 окремої автомобільної санітарної роти про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до 9 окремої автомобільної санітарної роти, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність 9 окремої автомобільної санітарної роти яка полягає у не нарахуванні додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, із розрахунку 100000 грн. на місяць за період з 27.11.2022 року по 31.12.2022 року;

-зобов`язати 9 окрему автомобільну санітарну роту провести перерахунок, скласти, оформити належним чином та надати до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону відомість доплатити 79333,34 грн. додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, із розрахунку 100000 грн. на місяпь за період з 27.11.2022 року по 31.12.2022 року;

-зобов`язати військово-медичний клінічний центр Південного регіону на підставі наданої 9 окремою автомобільною санітарною ротою відомості здійснити доплату 79333,34 грн. додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, із розрахунку 100000 грн. на місяць за період з 27.11.2022 року по 31.12.2022 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав та документально обґрунтованих доводів для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду.

14.02.2024 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в обгрунтуванні якої зазначено, що про розмір отриманих за спірний період коштів останній дізнався лише після отримання відповіді на адвокатський запит.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин заявник не подав юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду разом із доказами пропуску строку на звернення до суду з поважних причин, а натомість стверджував про не пропущення строку звернення, та не надав доказів досудового врегулювання спору щодо виплати компенсації, а відтак недоліки в оформленні позову за ч.1 ст.123 та ч.6 ст.161 КАС України слід кваліфікувати у якості невиправленого (неусунутого).

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

За змістом частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) визначено, що військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до положень статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (абзац перший частини першої).

Статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

За попередньою редакцією КЗпП України (до 19.07.2022), а саме частиною 2 статті 233, передбачалося, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX.

Вказаним Законом, зокрема, внесені зміни до Кодексу законів про працю України та викладено в такій редакції назву та частини першу і другу статті 233: «Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що починаючи з 20 липня 2022 року (наступного дня після набрання чинності вказаних змін), працівник не може звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, останній може звернутися у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Таким чином, положення ч.2 ст.233 КЗпП України не лише визначають строки реалізації права на судовий захист, а й визначають час, з якого починається перебіг такого строку, а саме: «з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні».

Отже, саме з подією отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільнення, законодавець пов`язує перебіг трьохмісячного строку для звернення з позовом до суду.

З матеріалів справи слідує, що лише 24.01.2024 позивач, за наслідками розгляду відповідачем адвокатського запиту отримав від відповідача інформацію про розмір виплат, здійснених у спірний період.

Будь-які інші відомості про те, що ОСОБА_1 отримав раніше 24.01.2024 документальне підтвердження щодо розміру виплачених сум у справі відсутні.

Крім того, слід врахувати, що матеріали справи не містять відомостей про те чи перебував позивач після 31.12.2022 на службі та чи був задіяний до виконання заходів, пов`язаних з захистом України, пов`язаних з військовою агресією РФ, та як наслідок неможливо встановити чи мав останній можливість звернутися до відповідача з запитом про отримання інформації про розмір грошового забезпечення до 20.01.2024 (дата запиту). Не встановлювалася дана обставина і судом першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 122, 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 9 окремої автомобільної санітарної роти про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.