Справа № 461/2765/24
Суддя: Мироненко Л. Д.
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2765/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 травня 2024 року м.Львів
Галицький районний суд м. Львова, у складі:
головуючого судді Мироненко Л.Д.,
при секретарі судового засідання Курилюк А.І.
представника позивача Бориславського А.Л.
представника відповідача Лубоцького Б.І.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -
В позовній заяві представником позивача заявлено про свій намір протягом п`яти днів подати докази остаточно понесених витрат на правничу допомогу.
29 квітня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про стягнення з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 8000 грн. витрат, понесених на професійну правову допомогу.
У судовому засіданні представник позивача просив заяву задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу взагалі не співмірні із даною категорією спору та із виконаною адвокатом роботою. Вказав, що у позовній заяві містяться загальні обґрунтування та посилання на норми закону без надання аналізу щодо того, як такі норми, на думку позивача, мають застосовуватись до правовідносин, що склались у даній справі. Тобто наведена адвокатом позивача у позовній заяві позиція є універсальною, висновки щодо застосування норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин фактично є витягами норм законодавства на яке посилається позивач у позовній заяві та може бути використана й у інших справах практично без внесення змін до відповідних процесуальних документів.
Згідно зі ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч. 3 вказаної статті якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В такому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Бориславським А.Л. укладено договір про надання правничої допомоги від 10 лютого 2024 року №05/24.
Відповідно до п. 4.1 договору за надану правничу допомогу клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар, розмір якого та порядок сплати визначається сторонами окремо та фіксується у додатковій угоді. По завершенню судової справи складається акт виконаних робіт та наданих послуг.
Відповідно до переліку виконаних робіт та наданих послуг, який міститься у заяві про ухвалення додаткового рішення, адвокатом надано наступні послуги:
-подання та отримання перекладів на українську мову 06.03.2024. Вартість 1010 грн.;
-підготовка та подання клопотання у Львівську митницю 14.03.2024;
-подання заяви та отримання копії висновку з Львівської митниці 24.03.2024;
-підготовка та подання позовної заяви до Галицького районного суду м. Львова 03.04.2024;
-участь у судовому засіданні у Галицькому районному суді м. Львова 23.04.2024.
Із копії наданої представником позивача квитанції від 04.03.2024 року № PXP4-9220-1844-НКЕЗ вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 8000 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 на виконання вимог п. 3.1. договору про надання правничої допомоги № 05/24 від 10.02.2024 року.
Відповідно до вимог статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статей 27, 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Як було зазначено вище, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, згідно з ч. 5 цієї ж статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), саме на суд покладено обов`язок з`ясувати реальність (або неминучість) понесених витрат та встановити причинно-наслідковий зв`язок заявлених до відшкодування витрат із необхідністю і реальністю їх здійснення в межах конкретної справи.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що представником позивача доведений належними та допустимими доказами розмір понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу в сумі 8000 гривень.
В той же час, Велика Палата ВС в справі №904/4507/18 виходила з того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Враховуючи категорію справи (оскарження постанови про притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил), її складність, незначну кількість судових засідань (одне), незначні обсяги матеріалів справи, суд вважає, що повна компенсація сплаченого позивачем розміру витрат на правничу допомогу в сумі 8000 гривень за рахунок Львівської митниці не була б пропорційною, співмірною та логічною.
Суд переконаний, що стягнення з відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому суд вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 5000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги, її реальній складності а також принципу пропорційності задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 242-244, 252 КАС України, суд-
Заяву представника позивача адвоката Бориславського Андрія Любомировича про ухвалення додаткового рішення у справі №461/2765/24 задовольнити. частково
Ухвалити у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, - додаткове судове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.
Стягнути з Львівської митниці на користь на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Повний текст додаткового рішення виготовлено 14 травня 2024 року.
Додаткове судове рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Львівська митниця Державної митної служби України (адреса: 79008, м.Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄДРПОУ: 33462197)

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко