Справа № 120/2655/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2655/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

07 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Надольна М.С.,

представника позивача: Слободянюка М.В.,

представника відповідача: Македонського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ненадання позивачем митному органу документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 09.01.2007, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію №376463 (а.с. 26).

10.02.2020 позивач, як покупець, уклав зовнішньоекономічний договір №2609 з фірмою «PRZEDSIEBIORSTWO WIELOBRANZONE «ART.MAS» EXPORT-IMPORT, JACEK BINCZYK, WOJCIECH BINCZYK S.J.» Польща, як продавець про купівлю товару. Зокрема, рукавички робочі, країна походження: згідно з Рахунком, кількість: згідно з Рахунком, ціна: згідно з Рахунком, термін поставки: 2020-2025 роки, місце навантаження: згідно з Рахунком, Пакувальним листом.

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діятиме до 31 грудня 2025 року (п. 17.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору продавець зобов`язується після прояснення всіх деталей замовлення і після отримання повної суми оплати за замовленням від покупця дотримуватися попередньо обумовленої з покупцем дати відвантаження замовлення. Терміни та дати поставки визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах.

Умови поставки визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах (п.4.2 договору).

Вартість договору визначається після взаємних консультацій та домовленостей між сторонами (п. 5.4 договору).

Платіж за товари, що відвантажені за цим договором, здійснюється покупцем на рахунок продавця наступним чином: визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах (рахунках- фактурах) (п.6.1 договору).

Після узгодження ціни і суми Рахунку, відповідно до цього Договору, обидві сторони не вправі змінити ціну за одиницю товару та/або загальної вартості рахунку (п. 6.3 договору).

Додатковою угодою від 11.01.2022 року сторони договору домовились доповнити та викласти назву компанії в скороченій формі. Інші положення залишились без змін.

Позивач за даним договором відповідно до рахунку-фактури №FЕХ/000128/22/Н від 09.11.2022 року придбав товар: Рукавиці робочі комбіновані (60% шкіра коров`яча, 40% бавовна); Рукавиці робочі комбіновані (60% шкіра кози, 40% бавовна); Рукавиці робочі шкіряні; Рукавиці робочі шкіряні на підкладці для зварювання; Рукавиці бавовняні; Рукавиці білі трикотажні.

До митного оформлення товару, ввезеного на підставі зазначеного договору, позивач подав до Вінницької митниці електронну митну декларацію №22UА02U4 від 15.11.2022 та пакет документів, що зазначений в додатках до ВМД.

Зокрема, рахунок-фактура (інвойс) від 09.11.2022 №FЕХ/000128/22/Н, зовнішньоекономічний договір від 10.02.2020 року №2609, платіжне доручення в іноземній валюті від 07.11.2022 №JBKLMB7O6OO82S, довідку про транспортні витрати №б/н, декларацію країни відправлення від 10.01.2022 № 22PL445010E2997751, Пакувальний лист від 09.11.2022.

Митну вартість заявлено за першим методом - за ціною договору.

За результатами розгляду поданої декларантом електронної митної декларації від 15.11.2022 та доданих до неї документів, 16.11.2022 відповідач прийняв картку відмови №UА401020/2022/002090 (а. с. 29-30) та рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2022/000068/2 (а. с. 27-28).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Отже, чинне законодавство покладає обов`язок доведення заявленої митної вартості товару на декларанта. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою або суперечливістю поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положення статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до матеріалів справи для підтвердження заявленої митної вартості митному органу разом з ЕМД позивачем надані: Пакувальний лист від 09.11.2022, рахунок-фактура (інвойс) від 09.11.2022 №FЕХ/000128/22/Н, зовнішньоекономічний договір від 10.02.2020 року №2609, платіжне доручення в іноземній валюті від 07.11.2022 №JBKLMB7O6OO82S, довідку про транспортні витрати №б/н, декларацію країни відправлення від 10.01.2022 № 22PL445010E2997751.

В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних рішень відповідач зазначає, що подана до митного оформлення разом із ЕМД до митного оформлення довідка про транспортні витрати № б/н від 09.11.2022 видана ПП «Експертиза-ПРМ, в той час, коли згідно з ЦБД ЄАІС, та наданих товаросупровідних документів, перевезення товару здійснювалось приватним підприємством "РОМДІ УКРАЇНА".

Пунктом 6 частини другої статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Отже, Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 07 липня 2023 року у справі №803/718/17, у якій зазначено про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, і дійшов висновку про те, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17 зазначив про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, та дійшов висновку, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

22.08.2022 між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ПП "Експертиза-ПРМ" (Експедитор) уклали договір на транспортно-експедиційне обслуговування у міжнародному автомобільному сполученні №220822д. Згідно з умовами договору Експедитор зобов`язується від свого імені, за винагороду і за рахунок Замовника укласти один або декілька договорів перевезень в міжнародному автомобільному сполученні, тим самим організувавши та забезпечивши транспортування вантажів Замовника відповідно до його письмових доручень (Заявок), а також виконати або організувати виконання додаткових послуг/робіт, які будуть замовлені Замовником та будуть пов`язані з перевезенням вантажу (п.1.1 договору).

Відповідно до матеріалів справи, а саме довідки б/н від 09.11.2022, виданої ПП «Експертиза-ПРМ», підприємство надало автомобіль ДАФ НОМЕР_1 , для перевезення вантажу по маршруту Польща, м. Радом Україна м.Вінниця (а.с. 55).

Транспортні витрати від м. Радом до кордону/погранпереходу Ягодин - 217 км, складає 9150 грн. Транспортні витрати по території України від кордону/погранпереходу Ягодин до м. Вінниця 500 км. складає 21000км.

Згідно з платіжною інструкцією № 2443 від 21.11.2022 року ФОП ОСОБА_1 перерахував ПП «Експертиза-ПРМ» 30500 грн.

В підтвердження виконання умов договору позивачем надано копію рахунку на оплату №140 від 09.11.2022 на суму 30 500 грн, акту надання послуг №140 від 16.11.2022, платіжної інструкції №2443 від 21.11.2022 на суму 30500 грн (а.с.74-76).

Таким чином, розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару, підтверджується документально.

Оцінюючи посилання апелянта на те, що згідно з ЦБД ЄАІС та наданих товаросупровідних документів перевезення вантажу здійснювалось ПП "Ромді Україна", колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до умов п.1.1 договору на транспортно-експедиційне обслуговування у міжнародному автомобільному сполученні №220822д від 22.08.2022 ПП "Експертиза-ПРМ" було укладено з ФОП ОСОБА_2 договір №В250119 транспортного експедирування від 25.01.2019, відповідно до якого ФОП Прилепа на регулярній основі надає ПП "Експертиза-ПРМ" експедиційні послуги та здійснює організацію виконання перевезень на замовлення ПП "Експертиза-ПРМ" (а.с.63-69).

09.11.2022 ФОП Прилепа (Експедитор) укладено з ПП "Ромді Україна" (Перевізник) договір №К09112022 надання транспортно-експедиційних послуг, відповідно до п.1.1 якого Перевізник зобов`язується надати послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (а.с.70-73).

Таким чином, фактичне перевезення вантажу здійснювалось ПП "Ромді Україна" на замовлення ФОП Прилепа, який діяв на виконання договірних умов з ПП "Експертиза-ПРМ".

Оскільки розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару, підтверджується документально, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у митного органу підстав вважати непідтвердженими числові значення складових митної вартості в частині транспортних витрат.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б підтверджували, що подані позивачем документи щодо транспортних витрат містять розбіжності або містять недостовірні відомості про вартість транспортних послуг, не надав.

Згідно з вимогами ч. ч. 4,5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів вважає, що документи, подані позивачем під час митного оформлення імпортованого товару, підтверджують числові значення задекларованої позивачем фактично сплаченої митної вартості. Подані документи містять числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5статті 58 МК України.

Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалися обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

Висновки митного органу щодо непідтвердження декларантом заявленої митної вартості товару спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим суб`єктом владних повноважень не доведено підстав коригування митної вартості згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів №UА401000/2022/000068/2.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 травня 2024 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.