Справа № 260/2533/24
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 травня 2024 рокум. Ужгород№ 260/2533/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Маєцька Н.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправним та скасування акту службового розслідування, визнання протиправними дій та бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить: 1) Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2022 № 9 (п.2.103.2.104) про включення ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення солдата запаса водієм 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 ; 2) Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2022 № 88 (п.2.262) про прийняття ОСОБА_1 з 14.06.2022 посади і виконання службових обов`язків за посадою; 3) Визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування від 19.10.2022 за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 , затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; 4) Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 № 348 про завершення проведення службового розслідування щодо самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 ; 5) Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову ОСОБА_1 під час мобілізації як солдата; 6) Визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині не прийняття рішення про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час ОСОБА_1 станом на 04.03.2022.

Ухвалою судді від 23 квітня 2024 року позовна заява була залишена без руху, оскільки така не відповідає вимогам статей 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до вимог вказаної ухвали позивачу для усунення недоліків позовної заяви необхідно було надати суду: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до ст. 167 КАС України із зазначенням поважних підстав пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження таких підстав.

30 травня 2024 року до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду.

Заява обґрунтована тим, що позивач у зв`язку із захворюванням колінного суглобу перебував на лікуванні. Наявність обмеження пересування через хворобу, наявність воєнного стану, відсутність коштів на існування, пересування та на оплату послуг юридичної допомоги, об`єктивно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду протягом шести місяців від дати порушення прав позивача, чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 КАС України).

В свою чергу публічною службою в розумінні п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з нормами частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, проходження військової служби за призовом під час мобілізації є публічною службою в розумінні норм КАС України.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 04 березня 2022 року № 9 про його включення до списків особового складу військової частини;

- визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 14 червня 2022 року № 88 про прийняття позивачем посади;

- визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування від 19 жовтня 2022 року за фактом самовільного залишення військової частини;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 жовтня 2022 року № 348 про завершення проведення службового розслідування;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову позивача під час мобілізації як солдата;

- визнати неправомірною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині не прийняття рішення про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час ОСОБА_1 станом на 04 березня 2022 року.

Однак, до суду з даним позовом позивач звернувся 18 квітня 2024 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом місячного строку звернення до суду.

Стосовно поданої на виконання ухвали судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 про залишення позовної заяви без руху заяви про поновлення строку звернення до суду, необхідно зазначити наступне.

У заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначає, що позивач у зв`язку з захворюванням колінного суглобу перебував на лікуванні у медичних закладах, що підтверджується виписками із медичних карток. Також представник позивача посилається на проходження позивачем військової служби та перебування у військовій частині.

В той же час, такі доводи були наведені представником позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, що була подана до позовної заяви, та таким була надана правова оцінка в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23 квітня 2024 року. Так, суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху встановлено відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та його поновлення за обставин, викладених представником у заяві про поновлення строку звернення до суду. У зв`язку з чим, позивачу необхідно було вказати інші обґрунтовані причини пропуску строку звернення до суду, із наданням відповідних доказів в обґрунтування такого пропуску.

Щодо посилань представника позивача на відсутність у позивача коштів, в тому числі і на оплату послуг юридичної допомоги, то доказів на підтвердження майнового стану позивача суду не надано.

У заві про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначає, що вказані у заяві причини пропуску строку звернення до суду є поважними та такими, що перешкоджали звернутися до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

З цього приводу необхідно зазначити, що представник позивача помилково вважає, що у межах спірних правовідносин застосовується шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки спірні відносини пов`язані зі проходженням публічної служби, а саме військової служби, а тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме норми частини п`ятої статті 122 КАС України, яка передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

На таке застосування положень частини п`ятої статті 122 КАС України звернуто увагу позивача в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23.04.2024 року, в якій суд дійшов висновку про пропуск місячного строку звернення до суду.

В поданій заяві представник позивача наводить правові позиції Європейського Суду з прав людини та правові висновки Верховного Суду, в той же час такі не є підставами для поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи викладене суддя вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У Рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а тому не реалізація цього права є наслідком його власної поведінки.

Виходячи з висновків Верховного Суду у постанові від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, на переконання судді, представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого строку, та судом не встановлено підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Згідно ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці питання щодо повернення позовної заяви вирішується у перший робочий день 13 травня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 122, 123,169, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправним та скасування акту службового розслідування, визнання протиправними дій та бездіяльності повернути позивачеві.

3. Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.Д. Маєцька