Справа № 160/4228/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2024 рокуСправа №160/4228/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати нечинним (протиправним) та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 31.05.2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (пенсії на пільгових умовах за Списком № 1);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період з 04.03.2022 по 23.05.2023 року (момент звернення із заявою про призначення пенсії до органів ГУ ПФУ) із врахуванням кожного повного року за 1 рік 1 місяць;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. З ст. 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 04.03.2022 року по 23.05.2023 року у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. З ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з дня звернення (23.05.2023 року) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає про протиправну відмову у призначенні йому пенсії, адже пенсійним органом безпідставно не зараховано до пільгового стажу військову службу за період з 04.03.2022 по 23.05.2023 із розрахунку 1 рік за 1 рік 1 місяць, а також безпідставно не зараховано до пільгового стажу період участі позивача у бойових діях з 04.03.2022 по 23.05.2023 у трьохкратному розмірі. При цьому, позивач також вважає безпідставними доводи відповідача 2 щодо незарахування періоду його роботи з 15.04.1999 по 20.10.1999 за договором підряду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України. Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у термін встановлений для подачі відзиву на позов, належним чином засвідчені копії доказів направлення/врученння та отримання позивачем рішення від 31.05.2023 про відмову в призначенні пенсії, а також листів від 18.08.2023 № 0400-010304-8/127932, від 28.12.2023 № 0400-010304-8/212230 (супровідні листи, чеки, поштові реєстри, накладні тощо).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
29.04.2024 позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 визнано причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом поважними, заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено, продовжено розгляд адміністративної справи.
Згідно змісту відзиву на позов Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, орган, що призначає пенсію діяв у спосіб та у межах повноважень, що передбачені законом.
Згідно змісту відзиву на позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, до пільгового стажу позивачу зараховано 22роки 4 місяці 17 днів (з врахуванням військової служби в армії 92 р та навчання). Період військової служби з 03.04.2022 по 23.05.2023 не зарахований до пільгового стажу позивача, оскільки позивач не підтвердив належними доказами період перебування у зоні бойових дій. До того ж, позивач просив призначити йому пенсію за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а ні за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Норми Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 не застосовуються при призначенні пенсії на пільгових умова на підставі ч.3 ст. 114 Закону №1058.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, з 04.03.2022 перебуває на військовій службі за призовом та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначене підтверджується відомостями військового квитку серії НОМЕР_2 , виданим 26.11.1992.
25.03.2023 позивач звернувся до пенсійних органів із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ч.3 ст. 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон №1058).
Заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням від 31.05.2023 № 21 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовлено у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу.

Зокрема, в рішенні зазначено:

«Відмова про призначення пенсії за віком пункт 3 статті 114 ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ідентифікаційний код НОМЕР_3 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 23.05.2023 року. Пенсійний вік, визначений пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - має право незалежно від віку, при наявності не менше 25 років роботи на пільгових умовах.

Вік заявника 49 років 3 місяці.

Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 25 років.

Страховий стаж особи становить 53 роки 0 місяців 5 днів, з них до пільгового стажу зараховано 22 роки 4 місяці 17 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_4 виданої 18.07.1992 року не враховано період роботи з 15.04.1999 по 20.10.1999, так як робота проводилася згідно договору підряда.

Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність пільгового стажу.

Додатковий коментар: особа матиме право на пенсію за віком Список 1 після досягнення 50 років і за наявністю страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на пільгових роботах».

Не погодившись з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Як вбачається, спірним у цій справі є рішення відповідача 2 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, як особи, що має право на пенсію на підставі ч.3 ст. 114 Закону №1058.

Суд зазначає, що розглядаючи позовні вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, необхідно зважувати на критерії, які висуваються до таких рішень, які передбачені статтею 2 КАС України.

Тож, виходячи із приписів ч.2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже перевірки підлягають як доводи відповідача -2 щодо причин незарахування до страхового стажу позивача період з 15.04.1999 по 20.10.1999, так і доводи позивача про незастосування потрійної кратності при зарахуванні періоду перебування позивача в зоні бойових дій, а також кратності 1 рік за 1 рік 1 місяць роботи за проходження військової служби за мобілізацією в особливий період.

Статтею 2 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закону № 2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Таким чином, період проходження позивачем військової служби за мобілізацією в особливий період з 04.03.2022 по 23.05.2023 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, як особи яка має право на призначення пенсії за ч.3 статті 114 Закону №1058.

До того ж, наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/2607 відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України відповідно до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення № 530).

Пунктом 1.1. Положення №530 визначено, що цим положенням визначається порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби.

За правилами приписів пункту 2.3 розділу 2 Положення № 530, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4та2.5цього розділу): один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; інші періоди, зазначені в підпункті А пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (зі змінами).

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, один місяць служби за три місяці, зокрема, участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Подібні правовідносини та норми права, які їх регулюють уже були предметом розгляду у Верховному Суді і у постановах від 5 червня 2018 року у справі N348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі N346/1454/17, від 2 квітня 2020 року у справі N185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16.06.2020 у справі № 185/7049/16-а, від 31 серпня 2022 року у справі №185/6919/16-а, від 17 жовтня 2022 року у справі № 340/395/17, від 18 січня 2023 року справа № 1.380.2019.003739, від 21 березня 2023 року справа № 160/6146/19, Верховний Суд дійшов висновку, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Також, зокрема у постанові від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, правовідносини в якій є аналогічними правовідносинам у справі, що розглядається, Верховний Суд дійшов наступних висновків: «…..військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період є різновидом військової служби, яка підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії. Як встановлено судом ОСОБА_2 перебував на військовій службі з 15 травня 2015 року по 31 травня 2016 року та приймав участь в антитерористичній операції з 27 липня по 17 листопада 2015 року та з 4 грудня 2015 року по 9 березня 2016 року. Оскільки під час мобілізації ОСОБА_2 приймав участь в антитерористичній операції з 27 липня по 17 листопада 2015 року та з 4 грудня 2015 року по 9 березня 2016 року, в силу наказу Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року №530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.».

Згідно наданої позивачем довідки командира ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, від 07.11.2022 №11204, ОСОБА_1 в період з 24.04.2022 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №99 від 24.04.2022. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

В окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністра оборони України визначено, що необхідно розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів»:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.

З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань військовослужбовець.

При цьому таке правило поширюється на призначення пенсії за будь-яким законом, а тому є необґрунтованими доводи відповідача - 2, про те що позивач не звертався про призначення пенсії як військовослужбовець.

Підтвердженням такої позиції слугують постанови Верховного Суду: від 05 червня 2018 року в справі № 348/347/17, від 30 липня 2019 року в справі № 346/1454/17, від 02 квітня 2020 року в справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року в справі № 185/7049/16-а, від 02 квітня 2020 року в справі № 185/4140/17.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що наявні правові підстави для зарахування періоду з 24.04.2022 по 07.11.2022 до стажу позивача на пільгових умовах в кратному розмірі (із розрахунку один місяць служби за три місяці) періоди участі у бойових діях у воєнний час.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про зарахування до стажу на пільгових умовах в кратному розмірі (із розрахунку один місяць служби за три місяці) періоди участі у бойових діях у воєнний час з 24.04.2022 по 23.05.2023, суд відмовляє у зарахуванні до стажу на пільгових умовах в кратному розмірі (із розрахунку один місяць служби за три місяці) періоду з 08.11.2022 по 23.05.2023, оскільки довідка № 11204 видана командиром частини НОМЕР_1 станом на 07.11.2022, та в матеріалах справи відсутні інші документи, які б підтверджували участь позивача в бойових діях у період з 08.11.2022 по 23.05.2023.

Доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню наказ Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», оскільки позивач просив призначити пенсію за Законом №1058, а ні за Законом №2262, суд відхиляє, адже такі доводи базуються на власному тлумаченні відповідача наведених норм, та не підтверджені нормами права, які конкретно це передбачали. Суд зазначає, що ні у Законі №1058, ні у Законі №1788, не має будь-якого застереження, щодо заборони обчислення стажу перебування в зоні бойових дій, із розрахунку 3 місяці за 1 місяць перебування.

Разом з тим, статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім того, позивач у позові також просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період з 04.03.2022 по 23.05.2023 року із врахуванням кожного повного року за 1 рік 1 місяць.

З приводу наведених позовних вимог, суд зазначає по-перше, що весь зазначений період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, як особі, яка має право на призначення пенсії на підставі ч.3 ст. 114 Закону №1058 без застосування кратності, по-друге, частина цього періоду з 24.04.2022 по 07.11.2022 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, як особі, яка має право на призначення пенсії на підставі ч.3 ст. 114 Закону №1058, у потрійному розмірі.

Жодною нормою чинного законодавства не передбачено зарахування до пільгового стажу особи, що має право на призначення пенсії на підставі ч.3 ст. 114 Закону №1058, період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період із врахуванням кожного повного року за 1 рік 1 місяць, тобто застосування кратності 1 рік за 1 рік 1 місць.

Тож, загальний період мобілізації підлягає зарахуванню до пільгового стажу без пільгового обчислення у кратному розмірі.

Зазначений правовий висновок сформований Верховним Судом у постанові від 20.04.2020 у справі № 185/4140/17 92-а.

Тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача період з 15.04.1999 по 20.10.1999.

Згідно змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 31.05.2023 №21 період роботи з 15.04.1999 по 20.10.1999 не врахований до страхового стажу роботи позивача, оскільки робота проводилась згідно договору підряду.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року№ 1788-XII.

За приписами статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться.

Згідно встановлених обставин, позивачем при зверненні до пенсійного органу подано копію трудової книжки НОМЕР_4 , яка містить записи щодо роботи позивача з 15.04.1999 по 20.10.1999 прийнятий приватним підприємцем ОСОБА_2 покрівельником ізолювальником, підстава (документ) договір підряду від 15.04.1999.

Трудова книжка позивача містить відомості про періоди роботи позивача, місце роботи, печатку роботодавця, підписи уповноважених осіб, реквізити документів, та вказані записи не викликають сумніву та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року.

До того ж, відповідач також не вказує про недоліки при заповненні трудової книжки.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, виключно у випадку непідтвердження записами трудової книжки трудового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача 2 щодо підстав незарахування до страхового стажу позивача період з 15.04.1999 по 20.10.1999.

При цьому, позивачем вимоги щодо зобов`язання відповідача 2 зарахувати до його страхового стажу період з 15.04.1999 по 20.10.1999 у позові не заявлено.

Відповідно до частини 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2023 - № 160/9500/21 зазначив, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: - лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; - повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; - вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

В даному випадку, вихід за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача період роботи з 15.04.1999 по 20.10.1999, пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява, та забезпечить повний захист прав позивача.

Тому, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача -2 зарахувати до страхового стажу позивача період з 15.04.1999 по 20.10.1999.

Встановлені під час розгляду справи обставини зумовлюють протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні позивачу пенсії від 31.05.2023 №21.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання повторно розглянути заяву позивача та призначити позивачу пенсію на пільгових умовах, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, єдиним правильним та таким, що не буде свідчити про перебирання на себе дискреційних повноважень пенсійного органу, способом захисту права позивача в даній справі є зобов`язати відповідача-2 (Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області) повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 23.05.2023. Тому, суд відмовляє у позовних вимогах про зобов`язання призначити позивачу пенсію на пільгових умовах.

При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області як структурний підрозділ органу, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржив позивач.

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до приписів Порядку №22-1, відсутні повноваження щодо зарахування до страхового або до пільгового стажу заявлених позивачем періодів роботи, а також розгляд заяви та призначення пенсії позивачу, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Отже, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в такій спосіб:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 31.05.2023 року №21 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (пенсії на пільгових умовах за Списком № 1);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період проходження військової служби під час мобілізації у особливий період з 04.03.2022 по 23.05.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.04.2022 року по 07.11.2022 року у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.04.1999 по 20.10.1999;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. З ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 31.05.2023 року №21 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (пенсії на пільгових умовах за Списком № 1).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період проходження військової служби під час мобілізації у особливий період з 04.03.2022 по 23.05.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.04.2022 року по 07.11.2022 року у кратному обчисленні (один місяць служби за три місяці).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) період роботи з 15.04.1999 по 20.10.1999.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 23.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. З ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1211,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13.05.2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна