Справа № 473/7235/23
Суддя: Орленко Л. О.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/7235/23
Провадження №2-а/472/4/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Фігурської К.М.,
представника позивача - адвоката Андрухова М.І.
(в режимі відеоконференції),
представника відповдіача - Кондаратьєва О.С.
(в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у селищі Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення UKR № 2303805 від 11.11.2023 року,
09 лютого 2024 року до суду за підсудністю з Вознесенського міськрайонного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення UKR № 2303805 від 11.11.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що головним спеціалістом- інспектором з паркування відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради ОСОБА_2 11 листопада 2023 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення UKR № 2303805 від 11.11.2023 року, в якій зазначено, що 10 листопада 2023 року о 10.13 годині в м. Вознесенськ по вул. Чубчика, 3, ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом Kia Soul з реєстраційним номером НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу в місці виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9."и". Правил Дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
До позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Вважає дану постанову такою, яка не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з фотографій, долучених до позову, автомобіль позивача не знаходиться в місці виїзду з прилеглої території, не знаходиться на смузі руху, смуги руху відсутні на прилеглій території, автомобільна дорога відсутня на прилеглій території, автомобіль не створює перешкоди для руху, автомобіль знаходиться безпосередньо на прилеглій території. Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що позивач здійснила зупинку транспортного засобу в місці виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, але забезпечила участь в судовому засіданні свого представника - адвоката Андрухова М.І. (в режимі відеоконференції), який позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, і зокрема зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять буд-яких доказів того, що позивач здійснила зупинку транспортного засобу в місці виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху. А тому просить скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 гривень.
Представник відповідача - Кондратьєв О.С. (в режимі відеоконференції) в судовому засіданні 22.04.2024 року заявлені позовні вимоги не визнав, та з урахуванням відзиву на позовну заяву, зокрема зазначив, що на фотографіях, які додаються до відзиву, чітко видно, що транспортний засіб позивача ОСОБА_1 перебуває на місці в`їзду (виїзду) з прилеглої території. Крім того, на прилеглій території парку знаходяться сім контейнерів для збору сміття, вивіз яких відбувається за графіком. На доданих до відзиву відеоматеріалах вбачається, що на місці перебування автомобіля позивачки сміттєзбиральна машина здійснювала маневр, а отже автомобіль позивача міг цілком реального створити перешкоду для роботи сміттєвоза.
В судовому засіданні 15.05.2024 року представник відповідача - Кондратьєв О.С. суду повідомив, що відповідач, вивчивши ще раз детально матеріали справи, а також матеріали фото та відеофіксації, дійшов висновку, що позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, оскільки автомобіль позивача не перебував безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, а замірів щодо відстані розташування транспортного засобу позивача від виїзду (в`їзду) з прилеглої території не проводилось. Тому відповідач визнає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 .
Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Андрухова М.І. (в режимі відеоконференції), представника відповідача - Кондратьєва О.С. (в режимі відеоконференції), дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.11.2023 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради ОСОБА_2 було виявлено порушення водієм транспортного засобу Kia Soul з реєстраційним номером НОМЕР_1 , вимог п.15.9."и" ПДР, а саме здійснено зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території за адресою: м. Вознесенськ, вул. Чубчика, 3, у зв`язку з чим було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності UKR № 2303805 від 10.11.2023 року.
За даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів за номерним знаком НОМЕР_1 зареєстровано транспортний засіб Kia Soul, власник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За отриманими даними на ОСОБА_1 складено постанову серії UKR № 2303805 від 11.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення за здійснення зупинки безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з приміткою до цієї статті суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Положеннями статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото,- відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду дійти правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.
Відповідно до пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Отже, зупинка ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і зупинка безпосередньо в місці виїзду є різними видами одного правопорушення в частині порушення правил зупинки транспортного засобу.
Прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (п. 1.10. ПДР).
У свою чергу, проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.
Таким чином, прилегла територія межує з проїзною частиною і розпочинається безпосередньо на цій межі, яка є місцем прилягання до дороги.
Отже, на переконання суду, виїздом з прилеглої території є уявна лінія, яка прилягає до проїзної частини.
Поряд з цим, суд враховує, що визначення поняття «виїзду з прилеглих територій» чи «місця виїзду» Правила дорожнього руху не містять, натомість з лексичної конструкції зазначеної норми ПДР можна зробити висновок, що у спірних правовідносинах такими є безпосереднє місце в`їзду/виїзду з прилеглої території у районі вул. Чубчика, 3 м. Вознесенськ біля скверу Т.Г. Шевченка.
Дослідивши наявні в матеріалах справи фотознімки (а.с. 39-42), суд зазначає, що хоча фотофіксація в кількості 4 фото і здійснена з різних ракурсів, однак не дає змоги дійти категоричного (однозначного) висновку про місце розташування транспортного засобу позивача.
На переконання суду, із фотознімку, зробленого 10.11.2023 в м. Вознесенськ по вул. Чубчика, 3 (а.с. 40) вбачається, що автомобіль позивача повністю знаходиться з правої сторони на межі з проїзною частиною нерегульованої дороги, а отже, автомобіль позивача не перебував на шляху в`їзду/виїзду з прилеглої території (безпосередньо в місці виїзду). Варто також зазначити, що автомобіль позивача за розмірами приблизно становить: довжина 4140 м, ширина 2100 м, ширина без зеркал 1800 м (інформація з мережі інтернет), знаходився на непроїзній частині території і не створював перешкод для проїзду інших транспортних засобів, чи проходу пішоходів, що також підтверджується наданим відповідачем відеозаписом (а.с. 56), на якому відображений рух сміттєвоза, який проїжджає поряд з місцем, де був припаркований автомобіль позивача, і на ньому чітко видно, що сміттєвозу цілком вистачає місця для безперешкодного проїзду.
Також матеріали справи не містять жодних замірів щодо відстані розташування транспортного засобу позивача від в`їзду/виїзду з прилеглої території, що є необхідним та належним доказом порушення вимог пп. «и» п. 15.9 ПДР.
Таким чином, з вказаних фотознімків неможливо встановити, що транспортний засіб позивача розміщений (здійснив зупинку) ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території чи безпосередньо в місці виїзду, оскільки відповідачем не зафіксовано належним чином замір відстані між зазначеними об`єктами.
З наданих відповідачем доказів (копій фотозображень місця знаходження транспортного засобу) неможливо достовірно встановити, що транспортний засіб позивача «Kia Soul» був розміщений (здійснив зупинку) ближче 10 м від виїзду з прилеглої території чи безпосередньо в місці виїзду, оскільки візуальне визначення місця розміщення (здійснення зупинки) транспортного засобу, без застосування необхідних вимірювальних приладів чи засобів фіксації із відзначенням відстані від автомобіля до місця виїзду з прилеглої території, буде вважатись «припущенням».
Так, Верховний Суд у постановах від 08.02.2018 року у справі № 760/3696/16-а та від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а вказав, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Окрім того, суд також зауважує, що з фотознімків чітко видно, що автомобіль не перешкоджає руху інших транспортних засобів до місця виїзду з прилеглої території.
Підсумовучи наведені вище обставини справи, суд вважає помилковими висновки відповідача, що автомобіль позивача розташований безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території по АДРЕСА_1 чи ближче 10 м від такого виїзду, оскільки такі висновки не підтверджені належними та допустимими доказами.
В даному контексті також слід зазначити, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а.
Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних належних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, то суд вважає притягнення останньої до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна, а справа про адміністравтине правопорушення - закриттю.
Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 536,80 гривень, що підтверджується квитанцією від 28.12.2023 року (а.с. 13).
Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, то в даному рішенні суд це питання не вирішує, оскільки представник позивача зазначив, що докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу будуть подані ним після ухвалення рішення суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 19, 73, 74, 75, 76, 77, 79, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення UKR № 2303805 від 11.11.2023 року, - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення UKR № 2303805 від 11.11.2023 року, винесену головним спеціалістом- інспектором з паркування відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Погрібною Іриною Вікторівною, про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень, - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, - закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а в разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко