Справа № 140/1384/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про роз`єднання позовів

10 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1384/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про роз`єднання позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 2) про:

визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 30 грудня 2016 року у розмірі 777,54 грн з урахуванням базового місяця червень 2015 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 рік за період з 01 грудня 2015 року по 30 грудня 2016 року з урахуванням виплаченої суми;

визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 03 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 рік за період з 03 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії без розгляду.

07 березня 2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 до суду подано клопотання про роз`єднання позовних вимог. На думку відповідача 2, розгляд справи в одному провадженні (до двох відповідачів) є недоцільним, оскільки затягує її розгляд, містить невиправдані часові рамки у вивченні та опрацюванні матеріалів справи. Вважає, що до відповідачів подані різні за змістом позовні вимоги, які не пов`язані між собою, відтак просить позовні вимоги роз`єднати, а позовні вимоги до Військової частини НОМЕР_1 скерувати до адміністративного суду за місцем знаходження відповідача 2.

Розглянуши клопотання Військової частини НОМЕР_1 , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що клопотання є безпідставним та до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень частини 6 статті 172 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Відповідно до положень частини 7 статті 172 КАС України про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Між тим, роз`єднання кількох позовних вимог в різні провадження доцільне в тих випадках, коли позовні вимоги виникають з різних правовідносин, врегульованих різними галузями права, і спрямовуються на досягнення різної мети.

Правовий аналіз норм процесуального законодавства свідчить про те, що КАС України передбачено саме право суду, а не обов`язок роз`єднати/об`єднати позовні вимоги. Реалізація вказаного права залежить, у тому числі, від того чи буде це роз`єднання/об`єднання сприяти виконанню завдань процесуального судочинства. Крім того, роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги (30 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 420/3956/20).

Суд констатує, що у даному випадку роз`єднання позовних вимог не сприятиме процесуальній економії часу та швидкому розгляду справ, а тому є недоцільним. Позовні вимоги до обох військових частин є по суті ідентичними (зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 року), врегульовані одними і тими ж нормами права та спрямовуються на досягнення єдиної мети (виплату індексації грошового забезпечення у належному розмірі).

Окрім того, безпідставним є прохання Військової частини НОМЕР_1 скерувати справу на подальший розгляд до адміністративного суду за місцем знаходження вказаної військової частини (у разі роз`єднання позовних вимог).

У вказаному контексті суд звертає увагу, що відповідно до частин 1 та 2 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до вимог статті 25 КАС України територіальна підсудність даної справи адміністративному суду визначена за вибором позивача ОСОБА_1 за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) ( АДРЕСА_1 ), а тому у будь-якому разі (навіть при роз`єднанні позовних вимог) відсутні правові підстави для передачі на подальший розгляд позовної заяви в частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 до адміністративного суду за місцем знаходження вказаної військової частини.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, зважаючи на предмет позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про роз`єднання позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 172, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про роз`єднання позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Т.М. Димарчук