Справа № 200/6795/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року Справа№200/6795/20-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

за участю (в режимі відеоконференції):

представника позивача, Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» адвоката Благодора Р.В.,

представника (в порядку самопредставництва) відповідачів, ДПС та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Єгорова А.Є.,

представника (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод»

до Державної податкової служби України,

Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків,

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

Головного управління ДПС у Донецькій області,

Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області

про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» 20 липня 2020 року звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом (із врахуванням уточнених 18 лютого 2021 року позовних вимог) до Державної податкової служби України, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, в якому просило стягнути з Державного бюджету України на його користь заборгованість із відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року, лютий, травень та червень 2015 року в сумі 271 346 310,00 грн та пеню, нараховану на суму такої заборгованості, в розмірі 499 627 539,00 грн (а.с. 1-6, 125 т. 1, а.с. 184-206 т. 3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» задоволено частково:

- вирішено стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2014 року, лютий 2015 року, травень 2015 року та червень 2015 року у розмірі 164 655 629,95 грн та пеню у розмірі 287 612 767,05 грн;

- зобов`язано Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» (у декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 127-133 т. 4).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 200/6795/20-а скасовано; позов Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо повернення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» за грудень 2014 року, лютий, травень, червень 2015 року;

- вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390,00 грн, за лютий 2015 року в розмірі 107 477 955,00 грн, за травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, за червень 2015 року в розмірі 62 816 567 грн;

- вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року в розмірі 12 155 110,20 грн, за лютий 2015 року в розмірі 109 178 107,73 грн, за травень 2015 року в розмірі 25 836 479,62 грн, за червень 2015 року в розмірі 23 174 071,22 грн;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Також вирішено стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» судові витрати по справі за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в розмірі 31 310 07,00 грн (а.с. 236-249 т. 5).

Постановою Верховного Суду від 13 липня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року скасовано, справу № 200/6795/20-а направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 240-254 т. 7).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року справу прийнято до провадження (а.с. 24 т. 8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року вирішено передати справу до Господарського суду Донецької області, в провадженні якого перебуває справа 905/1055/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (а.с. 25-27 т. 8).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 118-121 т. 8).

27 листопада 2023 року справа надійшла до Донецького окружного адміністративного суду (а.с. 25 т. 8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 4 грудня 2023 року призначено підготовче засідання у справі на 3 січня 2024 року о 12-00 год; запропоновано позивачу надати суду додаткову заяву/клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом (в тому числі, у частині позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з податку на додану вартість) (а.с. 126-127 т. 8).

13 грудня 2023 року до суду надійшла заява від представника (в порядку самопредставництва) відповідачів - Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.Є., про його участь у підготовчому судовому засіданні та інших судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 136-138 т. 8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року вирішено проведення підготовчого судового засідання у справі, яке призначене на 3 січня 2024 року о 12-00 год, здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника відповідача (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Єгорова А.Є. (а.с. 148 т. 8).

25 грудня 2023 року до суду надійшло клопотання адвоката Благодора Р.В. про залучення його до участі у справі в якості представника позивача (а.с. 157 т. 9).

Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року задоволено заяву адвоката Благодора Р.В. та допущено його до участі у справі в якості представника позивача (а.с. 160 т. 8).

27 грудня 2023 року до суду надійшла заява від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., про його участь у підготовчому судовому засіданні, призначеному на 3 січня 2024 року, в режимі відеоконференції (а.с. 169-171 т. 8).

27 грудня 2023 року до суду надійшла заява від представника (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, ОСОБА_1 , про її участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 179-180 т. 8).

3 січня 2024 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про визнання поважними причин пропуску товариством строку звернення до суду із вимогами про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014, лютий, травень та червень 2015 року в сумі 271 346 310,00 грн та пені, нарахованої на суму такої заборгованості, та поновлення цього строку (а.с. 194-104 т. 8).

У період з 29 грудня 2023 року по 12 січня 2024 року суддя перебувала у відпустці, у зв`язку із чим підготовче засідання по справі, призначене на 3 січня 2024 року, не відбулось.

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року призначено підготовче засідання у справі на 29 січня 2024 року о 13-30 год; задоволено клопотання представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.А., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О., про їхню участь у підготовчому судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції задоволено; визначено проведення підготовчого судового засідання у справі, яке призначене на 29 січня 2024 року, здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.Є., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О. (а.с. 214 т. 8).

17 січня 2024 року до суду надійшли заперечення від представника (в порядку самопредставництва) відповідачів, ДПС України та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Єгорова А.Є., щодо клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду (а.с. 223-228т. 8).

29 січня 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом (а.с. 239-248 т. 8).

Протокольною ухвалою суду від 29 січня 2024 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10-00 год 9 лютого 2024 року (а.с. 1-4 т. 9).

2 лютого 2024 року від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., до суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 9 лютого 2024 року, за його участі в режимі відеоконференції (а.с. 11-13 т. 9).

5 лютого 2024 року від представника (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, ОСОБА_1 , до суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 9 лютого 2024 року, за її участі в режимі відеоконференції (а.с. 21-22 т. 9).

Ухвалою суду від 5 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.А., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О., про їхню участь у підготовчому судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції; визначено проведення підготовчого судового засідання у справі, яке призначене на 9 лютого 2024 року, здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Єгорова А.Є., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О. (а.с. 25 т. 9).

8 лютого 2024 року до суду надійшла заява від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., про зміну розміру позовних вимог, в якій позивач прохальну частину позову виклав в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЄНАКІЄВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» () заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014, лютий, травень та червень 2015 року в сумі 271 346 310 грн та пеню, нараховану на суму такої заборгованості, в розмірі 527 960 554,24 грн.» (а.с. 28-32 т. 9).

Ухвалою суду від 9 лютого 2024 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 20 лютого 2024 року; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12-00 год 20 лютого 2024 року (а.с. 48-49 т. 9).

14 лютого 2024 року від представника (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, ОСОБА_1 , та від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., до суду надійшли заяви/клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 20 лютого 2024 року, за їх участі в режимі відеоконференції (а.с. 58-59, 62-64 т. 9).

Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Єгорова А.А., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О., про їхню участь у підготовчому судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції; визначено проведення підготовчого судового засідання у справі, яке призначене на 20 лютого 2024 року, здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Єгорова А.Є., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О. (а.с. 72 т. 9).

16 лютого 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., щодо заяви про зміну розміру позовних вимог (а.с. 81-83 т. 9).

20 лютого 2024 року до суду надійшли заперечення від представника (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.Є., в яких останній просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача про зміну позовних вимог, відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строків звернення до суду, визнати факт пропуску позивачем строку на звернення до суду неповажним та залишити позов без розгляду (а.с. 94-99 т. 9).

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року заяву позивача про зміну розміру позовних вимог залишено без руху; встановлено позивачу строк для усунення недоліків заяви про зміну розміру позовних вимог для надання суду доказу на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про зміну розмірі позовних вимог (а.с. 108-110 т. 9).

Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року виправлено помилку в скороченій формі ухвали суду від 20 лютого 2024 року (а.с. 111 т. 9).

22 лютого 2024 року судом отримано від позивача доказ на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про зміну розмірі позовних вимог (а.с. 120-123 т. 9).

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року продовжено підготовче провадження у справі; призначено підготовче засідання у справі на 12-30 год 29 лютого 2024 року; визначено проведення підготовчого засідання у справі 29 лютого 2024 року о 12-30 год здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника позивача, адвоката Благодора Р.В., та представників (в порядку самопредставництва) Головного управління ДПС у Донецькій області, ОСОБА_1 , та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.Є. (а.с. 124-125 т. 9).

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог від 8 лютого 2024 року, відповідно до якої позовні вимоги позивача викладені в наступній редакції:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014, лютий, травень та червень 2015 року в сумі 271 346 310 грн та пеню, нараховану на суму такої заборгованості, в розмірі 527 960 554,24 грн.

Також цією ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 20 березня 2024 року о 10-30 год; встановлено, що питання щодо наявності/відсутності підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду із даним позовом буде вирішено судом після дослідження матеріалів справи та встановлення обставин спірних правовідносин (справи) (а.с. 136-140 т. 9).

14 березня 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, адвоката Благодора Р.В. (а.с. 149-154 т. 9).

14 березня 2024 року від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., до суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 20 березня 2024 року, за його участі в режимі відеоконференції (а.с. 159-161 т. 9).

15 березня 2024 року від представника (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, ОСОБА_1 , до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 20 березня 2024 року, за її участі в режимі відеоконференції (а.с. 169-170 т. 9).

Ухвалою суду від 20 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.А., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О., про їхню участь у судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції; визначено проведення судового засідання у справі, яке призначене на 20 березня 2024 року, здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.Є., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О. (а.с. 173 т. 9).

Протокольною ухвалою суду від 20 березня 2024 року оголошено перерву у судовому засіданні до 12-00 год 5 квітня 2024 року (а.с. 176-181 т. 9).

25 березня 2024 року до суду від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., надійшли письмові пояснення за змістом аналогічні поясненням, наданими у судовому засіданні (а.с. 188-192 т. 9).

26 березня 2024 року від представника позивача, адвоката Благодора Р.В., до суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 5 квітня 2024 року, за його участі в режимі відеоконференції (а.с. 209-211 т. 9).

28 березня 2024 року від представника (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, ОСОБА_1 , до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 5 квітня 2024 року, за її участі в режимі відеоконференції (а.с. 2019-220 т. 9).

Ухвалою суду від 29 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.А., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О., про їхню участь у судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції; визначено проведення судового засідання у справі, яке призначене на 5 квітня 2024 року, здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника позивача, адвоката Благодора Р.В., представників (в порядку самопредставництва) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ДПС України, Єгорова А.Є., та Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушиної К.О. (а.с. 223 т. 9).

3 квітня 2024 року від представника (в порядку самопредставництва) відповідачів, ДПС України та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Єгорова А.Є., до суду надійшли письмові пояснення за змістом аналогічні поясненням, наданими у судовому засіданні (а.с. 232-235 т. 8).

В судове засідання, призначене на 5 квітня 2024 року, з`явились (в режимі відеоконференції) представник позивача, адвокат Благодір Р.В., представник (в порядку самопредставництва) відповідачів, ДПС та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Єгоров А.Є., та представник (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, Лаврушина К.О.

Представники Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час його проведення повідомлялись судом належним чином (а.с. 227-230 т. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведені нормативно-правові приписи, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без участі представників відповідачів, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області.

Представник позивача у судовому засідання 5 квітня 2024 року наполягав на обґрунтованості заявлених позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях, наданих суду під час підготовчого провадження та розгляду справи.

Представник (в порядку самопредставництва) відповідачів, ДПС та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у судовому засіданні 5 квітня 2024 року заперечував проти задоволення позовних вимог позивача з підстав, зазначених у відзиві на позов та додаткових поясненнях, наданих суду під час підготовчого провадження та розгляду справи.

Представник (в порядку самопредставництва) відповідача, Головного управління ДПС у Донецькій області, ОСОБА_1 , у судовому засіданні 5 квітня 2024 року також заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача з підстав, зазначених представником (в порядку самопредставництва) ДПС та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

5 квітня 2024 року суд після судових дебатів суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі до 12-00 год 8 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 8 квітня 2024 року визнано поважними причини пропуску ПРАТ «ЄМЗ» строку звернення до суду із даним позовом в частині позовних вимог про стягнення заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390, травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, червень 2025 року в розмірі 62 816 567 грн та пені, нарахованої на суму зазначеної заборгованості, та поновлено цей строк.

Ухвалою суду від 8 квітня 2024 року адміністративний позов ПРАТ «ЄМЗ» в частині позовних вимог про стягнення заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ за лютий 2015 року в сумі 107 477 955,00 грн та пені, нарахованої на суму такої заборгованості, в розмірі 231 811 841,56 грн, залишено без розгляду.

Таким чином, предметом розгляду в даній справі є позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 163 868 355 грн (за грудень 2014 року - 31 018 390 грн, за травень 2015 року - 70 033 398 грн, за червень 2025 року - 62 816 567 грн) та пені, нарахованої на суму зазначеної заборгованості в розмірі 296 148 712,68 грн (за грудень 2014 року 68 806 100,71 грн, за травень 2015 року 131 459 403,57 грн, за червень 2025 року 95 883 207,87 грн).

Суд вважає за необхідне зауважити, що розмір пені, стягнення якої було предметом спору при першому розгляді справи, було заокруглено позивачем, а тому заявлений розмір не збігався із сумою пені за окремими періодами: заявлений до стягнення розмір пені по грудню 2014 року, лютому, травню, червню 2015 року - 499 627 539 грн; при цьому згідно розрахунку позивача загальна сума пені за вказані періоди склала 499 627 538,47 грн (65 567 270,90 грн + 220 589 376,31 грн + 124 146 765,59 грн + 89 324 125,67 грн).

Внаслідок такого заокруглення заявлений до стягнення розмір пені, що розглядається у даній справі, не співпадає із сумою пені по спірних періодах: заявлений до стягнення розмір пені за грудень 2014 року, травень, червень 2015 року: 296 148 712,68 грн (527 960 554,24 грн 231 811 841,56 грн); згідно розрахунку позивача загальна сума пені по вказаних періодах складає 296 148 712,15 грн (68 806 100,71 грн + 131 459 403,57 грн + 95 883 207,87 грн).

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (ПК України) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість (ПДВ) на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регулюються статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

На підставі п. 200.7 ст. 200 ПК України Приватним акціонерним товариством «Єнакієвськтий металургійний завод» (ПРАТ «ЄМЗ») було подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС податкові декларації з ПДВ, згідно яких були задекларовані суми бюджетного відшкодування ПДВ:

- за грудень 2014 року сума бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 23.1) - 53 645 880 грн;

- за травень 2015 року сума бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 23.1) 94 034 342 грн;

- за червень 2015 року сума бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р. 23.1) 93 523 115,00 грн.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

ПРАТ «ЄМЗ» були надані відповідні заяви до податкового органу у якості додатку до вищевказаної податкової звітності.

По всім вищевказаним деклараціям контролюючим органом були проведені камеральні перевірки даних ПРАТ «ЄМЗ», задекларованих у податковій звітності з ПДВ щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, за наслідками яких були складені відповідні акти.

Зазначеними актами було фактично підтверджено право позивача на отримання бюджетного відшкодування ПДВ у загальному розмірі 271 346 310 грн, а саме:

- актом камеральної перевірки від 19 лютого 2015 року № 31/28-03-47/00191193 підтверджено право на бюджетне відшкодування ПДВ за грудень 2014 року;

- актом камеральної перевірки від 22 липня 2015 року № 33/28-03-40 підтверджено право на бюджетне відшкодування ПДВ за травень 2015 року;

- актом камеральної перевірки від 7 серпня 2015 року № 52/28-03-40 підтверджено право на бюджетне відшкодування ПДВ за червень 2015 року.

Відповідно п. 200.11 ПК України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника ПДВ для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, лише за наявності достатніх підстав, затверджених відповідною постановою Кабінету Міністрів України, та протягом 30 календарних днів після граничного терміну проведення камеральної перевірки контролюючий орган мав право, а не обов`язок, на проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Така документальна позапланова виїзна перевірка в строк, встановлений ПК України, проведена не була, що підтверджує відсутність достатніх підстав для її проведення.

Отже, відповідно п. 200.12 ПК України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган зобов`язаний був у п`ятиденний строк після закінчення перевірки (в даному випадку, оскільки у встановлений ПК України строк документальна позапланова перевірка проведена не була - камеральної) подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, право позивача на отримання бюджетного відшкодування у загальному розмірі 271 346 310 грн було підтверджено ще в 2015 році після проведення камеральних перевірок та після набрання законної сили рішеннями суду про скасування податкових повідомлень-рішень (ППР) по справах № 805/1304/15-а та № 805/2943/15-а.

Крім цього, на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а контролюючим органом було проведено документальну перевірку ПРАТ «ЄМЗ» щодо достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ за вищевказані періоди та складено Акт перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193.

За результатами даної перевірки контролюючим органом було частково підтверджено право ПРАТ «ЄМЗ» на отримання бюджетного відшкодування у загальному розмірі 257 972 816 грн, в тому числі за періодами:

- за грудень 2014 року підтверджено право на отримання бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 31 018 390 грн;

- за травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн;

- за червень 2015 року в розмірі 62 816 567 грн.

Позивач наполягає, що позапланова документальна перевірка, яка проведена на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року у справі № 805/2258/17-а, повторно підтвердила право позивача на бюджетне відшкодування за грудень 2014 року, травень, червень 2015 року у розмірі 163 868 355 грн, а перше підтвердження мало місце саме за результатами камеральних перевірок, проведених у 2015 році.

Відповідно до пп. «б» та «в» п. 200.12. ПК України (у редакції, що діяла на момент складення акту перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193) зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування: б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки.

У випадках, передбачених п.п. «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені п. 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку […] (абз. п. 200.12 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку […] протягом п`яти операційних днів.

Всупереч вимогам ст. 200 ПК України перерахування суми бюджетного відшкодування за грудень 2014 року, травень та червень 2015 року у загальному розмірі 163 868 355 грн у встановлений строк здійснено не було.

В квітні 2020 року ПРАТ «ЄМЗ» звернулося до відповідачів листом з проханням:

- Офіс ВПП ДПС: в строки та порядку, передбаченому ст. 200 ПК України, відобразити інформацію в Реєстрі заяв про повернення бюджетного відшкодування про узгоджену суму бюджетного відшкодування в розмірі 257 972 816 грн (в тому числі 163 868 355 грн за грудень 2014 року, травень та червень 2015 року);

- Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві: забезпечити проведення вищевказаного відшкодування на поточний банківський рахунок ПРАТ «ЄМЗ» у порядку та строки, передбачені ПК України.

Листами Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 6 та 9 липня 2020 року позивачу було повідомлено, що до казначейства не надходили висновки від податкової служби відносно бюджетного відшкодування ПРАТ «ЄМЗ» ПДВ за грудень 2014 року, січень, травень та червень 2016 року у загальному розмірі 257 972 816 грн, а також що в Реєстрі про узгодженні суми бюджетного відшкодування ПДВ відсутня інформація про відшкодування ПРАТ «ЄМЗ» ПДВ на вищевказану суму.

Станом як на день подання даного позову так і на день розгляду справи сума бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 271 346 310 грн за грудень 2014 року, січень, травень та червень 2016 року не перерахована на розрахунковий рахунок ПРАТ «ЄМЗ».

Позивач зазначає, що за правовою позицією Великою Палатою Верховного Суду бездіяльність органів державної влади щодо здійснення бюджетного відшкодування порушує передбачене ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року право мирно володіти майном (постанова від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15).

При цьому ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУДКС України у м. Києві на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Щодо заявленої до стягнення суми пені, нарахованої на суму заборгованості з відшкодування ПДВ, позивач зазначив, що згідно з п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Позивач зазначив, що неподання контролюючим органом після закінчення камеральної перевірки до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, є підставою для виникнення у в нього права на отримання пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Посилається на постанови Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 813/6074/15, від 9 липня 2020 року у справі № 810/2807/16, від 11 червня 2020 року по справі № 806/2540/16, від 11 червня 2020 року у справі № 803/521/17, від 4 червня 2020 року у справі № 814/1108/16.

В даному випадку пеня має нараховуватись з дня, наступного за граничним строком здійснення бюджетного відшкодування у встановленому ст. 200 ПК України порядку (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Зазначає, що несвоєчасність виконання органами державної влади своїх обов`язків в межах процедури здійснення бюджетного відшкодування не може бути підставою для зміни дати початку нарахування пені.

На переконання позивача такий підхід відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованому ним принципу «належного врядування», відповідно до якого недоліки у діяльності державних органів, наслідки їх помилок не можуть покладатися на особу (див. Рішення ЄСПЛ по справах «Рисовський проти України», «Moskal v. Poland»; «Gashi v. Croatia»). Виходячи з цього принципу, зменшення суми пені, яка підлягає сплаті платнику податків у зв`язку з несвоєчасним здійсненням бюджетного відшкодування через бездіяльність контролюючого органу, яка і стала причиною виникнення відповідної бюджетної заборгованості, призводить до перекладення негативних наслідків протиправної бездіяльності контролюючого органу на платника податків.

Згідно зі ст. 200 ПК України (у редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку отримував право на одержання бюджетного відшкодування після підтвердження достовірності розрахунку заявленої до відшкодування суми контролюючим органом, при цьому достовірність відповідних розрахунків підтверджувалась шляхом проведення перевірок протягом чітко визначеного ст. 200 ПК України присічного строку.

З аналізу п.п. 200.10, 200.11, 200.12, 200.15 ст. 200 ПК України слідує, що контролюючий орган зобов`язаний подати відповідний висновок до органу Казначейства: 1) щодо сум, підтверджених в межах камеральної перевірки та документальної позапланової перевірки (якщо така документальна позапланова перевірка проводилась у межах встановлених ст. 200 ПК України строків) протягом п`яти днів після закінчення відповідної перевірки: 2) щодо сум, які оспорено контролюючим органом шляхом направлення платнику податків податкового повідомлення-рішення протягом п`яти днів після отримання контролюючим органом судового рішення, яким було завершено процедуру судового оскарження.

Згідно з п. 200.13 ст. 200 ПК України орган Казначейства повинен протягом п`яти операційних днів після отримання відповідного висновку контролюючого органу перерахувати суму бюджетного відшкодування на рахунок платника податків.

Враховуючи викладене, у разі нездійснення бюджетного відшкодування у межах наведених граничних строків, з наступного дня виникає бюджетна заборгованість і починає нараховуватись пеня.

Згідно з п. 200.23 ст. 200 ПК України пеня на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ нараховується на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені.

Позивач зазначає, що визначення іншого моменту початку нарахування пені, зокрема дати закінчення несвоєчасно проведеної документальної позапланової перевірки, суперечитиме практиці Верховного Суду (постанова від 13 вересня 2019 року у справі № П/811/2093/15, від 6 травня 2020 року у справі № 0870/9386/12 та ін.).

Зауважує, що ПК України не обмежує періоду нарахування пені, тому нарахування пені закінчується датою погашення бюджетної заборгованості з ПДВ.

У позові та заявах про зміну розміру позовних із посиланням на формулу розрахунку, наведену Верховним Судом у постанові від 6 травня 2020 року по справі № 0870/9386/12, навів розрахунок заявленої в межах даної справи пені за затримку відшкодування ПДВ у загальному розмірі 163 868 355 грн, відповідно до якого розрахунок здійснювався наступним чином:

1) пеня за затримку відшкодування ПДВ за грудень 2014 року:

за затримку відшкодування ПДВ в розмірі 29 902 164 грн (53 645 880 грн (задекларована до відшкодування сума ПДВ) - 1 116 226 грн (сума ПДВ, щодо якої встановлені порушення актом камеральної перевірки від 19 лютого 2015 року № 31/28-03-47/00191193) - 22 627 490 грн (сума ПДВ, щодо якої встановлені порушення актом перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193 порушень не встановлено): початок нарахування пені - 3 квітня 2015 року; кількість днів прострочення з 3 квітня 2015 року по 18 лютого 2021 року (дата останнього уточнення позову під час першого розгляду справи) становить 2 148 днів; облікова ставка НБУ на момент початку нарахування пені становила 30%; сума пені становить: сума бюджетної заборгованості * кількість днів затримки: 100 % * облікова ставка НБУ на момент виникнення заборгованості * 1,2 (120 % облікової ставки НБУ) / кількість днів у календарному році = 29 902 164 грн * 2148 : 100 % * 30% * 1,2 / 365 = 63 349 987,34 грн;

за затримку відшкодування суми ПДВ в розмірі 1 116 226 грн (щодо якої внаслідок встановлених камеральною перевіркою порушень контролюючим органом було прийнято ППР від 24 березня 2015 року № /1400/10/28-03-47, яке було скасовано постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі №805/1304/15-а, яка набрала законної сили 22 липня 2015 року): початок нарахування пені - 15 серпня 2015 року; кількість днів прострочення з 15 серпня 2015 року по 18 лютого 2021 року (дата останнього уточнення позову під час першого розгляду справи) становить 2 014 днів; облікова ставка НБУ на момент початку нарахування пені становила 30%; сума пені становить: сума бюджетної заборгованості * кількість днів затримки : 100 % * облікова ставка НБУ на момент виникнення заборгованості * 1,2 (120 % облікової ставки НБУ) / кількість днів у календарному році = 1 116 226 грн. х 2014 : 100 % х 30% х 1,2 / 365 = 2 217 283,56 грн;

за затримку відшкодування суми ПДВ в загальному розмірі 31 018 390 грн (29 902 164 грн + 1 116 226 грн) за період з 15 серпня 2018 року по 7 лютого 2024 року (шість місяців, щодо нарахування пені за які позивачем збільшено позовні вимоги у лютому 2024 року) кількість днів прострочення становить 180 днів; облікова ставка НБУ у зазначеному періоді: 22%, 20%, 16%, 15%; сума пені становить: 3 238 829,81 грн;

2) пеня за затримку відшкодування ПДВ за травень 2015 року:

за затримку відшкодування суми ПДВ в розмірі 70 033 398 грн (задекларована до відшкодування сума ПДВ, яка була підтверджена актом камеральної перевірки від 22 липня 2015 року № 33/28-03-40 та згодом актом документальної перевірки від 1 жовтня 2018 № 97/28-10-47-06/0191193): початок нарахування пені - 1 вересня 2015 року; кількість днів прострочення з 1 вересня 2015 року по 18 лютого 2021 року (дата останнього уточнення позову під час першого розгляду справи) становить 1997 дня; облікова ставка НБУ на момент початку нарахування пені становила 27%; сума пені становить: сума бюджетної заборгованості * кількість днів затримки : 100 % * облікова ставка НБУ на момент виникнення заборгованості * 1,2 (120 % облікової ставки НБУ) / кількість днів у календарному році = 70 033 398,00 х 1997: 100 % х 27% х 1,2/365 = 124 146 765,59 грн;

за затримку відшкодування ПДВ за травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн за період з 15 серпня 2023 року по 7 лютого 2024 року (шість місяців, щодо нарахування пені за які позивачем збільшено позовні вимоги у лютому 2024 року) кількість днів просрочення становить 180 днів; облікова ставка НБУ у зазначеному періоді: 22%, 20%, 16%, 15%; сума пені становить: 7 312 637,98 грн;

3) пеня за затримку відшкодування ПДВ за червень 2015 року:

за затримку відшкодування суми ПДВ в розмірі у сумі 62 816 567 грн (задекларована до відшкодування сума ПДВ, яка була підтверджена актом камеральної перевірки від 7 серпня 2015 року № 52/28-03-40 та згодом актом документальної перевірки 1 жовтня 2018 № 97/28-10-47-06/0191193): розрахунок пені розпочинається з 2 жовтня 2015 року; кількість днів прострочення з 2 жовтня 2015 року по 18 лютого 2021 року становить 1966 дня; облікова ставка НБУ на момент початку нарахування пені становила 22%; сума пені становить: сума бюджетної заборгованості * кількість днів затримки : 100% * облікова ставка НБУ на момент виникнення заборгованості х 1,2 (120 % облікової ставки НБУ) / кількість днів у календарному році = 62 816 567,00 х 1966 : 100 % х 22% х 1,2/365 = 89 324 125,67 грн;

за затримку відшкодування ПДВ за травень 2015 року в розмірі 62 816 567 грн за період з 15 серпня 2023 року по 7 лютого 2024 року (шість місяців, щодо нарахування пені за які позивачем збільшено позовні вимоги у лютому 2024 року) кількість днів прострочення становить 180 днів; облікова ставка НБУ у зазначеному періоді: 22%, 20%, 16%, 15%; сума пені становить: 6 559 082,20 грн.

Всього за розрахунком позивача пеня за спірні періоди складає 296 148 712,68 грн (з врахуванням заокруглення при першому розгляді справи; фактично 296 148 712,15 грн).

Позивач наполягає на обґрунтованості заявлених позовних вимог та просить позов задовольнити (а.с. 1-6, 227-233 т. 1, 131-132, 173 т. 2, 184-206 т. 3, 28-32, 37 т. 9).

У відзиві на позов, отриманому судом 15 березня 2021 року, Державна податкова служба України заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи заперечення наступним.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до п. 200.10 ст. 200 Кодексу та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених п. 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким внесено зміни до Кодексу, зокрема, в частині бюджетного відшкодування ПДВ запроваджено:

- єдиний реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначених п. 200.19 статті 200 Кодексу (у редакції, що діяла до 1 січня 2017 року);

- тимчасовий реєстр заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному ст. 200 Кодексу.

Згідно з п. 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу суми ПДВ, заявлені до 1 лютого 2016 року та не відшкодовані до 1 лютого 2016 року, формують Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Проте, на сьогодні відсутній дієвий механізм роботи Тимчасового реєстру.

Також зазначено, що процесуальним законодавством встановлені строки, протягом яких платник може звернутись до суду із відповідним позовом.

Позивач звернувся до суду із даним позовом із пропуском встановленого для цього строку (за поясненням позивача, право на отримання заявленого в межах даної справи відшкодування ПДВ виникло в нього у 2015 році, а з позовом до суду він звернувся лише у липні 2020 року).

Враховуючи наведене, позовні вимоги ПРАТ «ЄМЗ» є такими, що задоволенню не підлягають (а.с. 14-16, 20-25 т. 4).

В матеріалах справи наявний відзив на позов від Офісу великих платників податків ДПС (відповідач під час першого розгляді справи), отриманий судом 21 серпня 2020 року, в якому контролюючий орган також заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, зазначаючи наступне.

З 1 січня 2019 року у зв`язку із втратою критеріїв великого платника податків, ПРАТ «ЄМЗ» був переведений на облік до Маріупольської ОДПІ ТУ ДФС у Донецькій області.

Щодо тверджень позивача про те, що Актом документальної позапланової виїзної перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/00191193 контролюючий орган підтвердив право ПРАТ «ЄМЗ» на бюджетне відшкодування суми ПДВ у розмірі 257 972 816,00 грн, припустився протиправної бездіяльності та не вніс вищезазначену суму до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1797- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким внесено зміни до Кодексу, зокрема, в частині бюджетного відшкодування ПДВ запроваджено:

єдиний реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначених п. 200.19 статті 200 Кодексу (у редакції, що діяла до 1 січня 2017 року) (Реєстр заяв);

тимчасовий реєстр заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу (Тимчасовий реєстр заяв).

Пунктом 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу визначено, що до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та ми гну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування та ведення Тимчасового реєстру заяв здійснюється у порядку, визначеному ст. 200 Кодексу; відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв та Реєстром заяв здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 29 березня 2017 року «Про деякі питання бюджетного відшкодування ПДВ» встановлено, що відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у Тимчасовому реєстрі здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Разом з цим на сьогодні жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв та структуру такого реєстру.

Отже, суми ПДВ, заявлені ПРАТ «ЄМЗ» до відшкодування у податкових деклараціях з ПДВ за грудень 2014 року, травень, червень 2015 року, не відшкодовані станом на 1 лютого 2017 року і підтверджені Актом перевірки від 1 жовтня 2018 року, повинні були внесені до Тимчасового реєстру заяв, проте через відсутності механізму цього внесення Офіс великих платників податків ДФС фізично не міг цього зробити.

Порядок розрахунку пені на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ на суму заборгованості з відшкодування ПДВ, яка передбачена пп. 200.23 ст. 200 ПК України, також відсутній.

Щодо періодів, за який позивачем здійснений розрахунок пені, у відзиві зазначено, що заявлені у деклараціях позивача суми бюджетного відшкодування не були узгоджені одразу, були винесені податкові повідомлення-рішення про зменшення сум бюджетного відшкодування, потім тривалі судові провадження щодо цих повідомлень-рішень.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року у справі № 805/2258/17-а не було підтверджено достовірність заявлених позивачем сум до бюджетного відшкодування та було зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану ПРАТ «ЄМЗ» у декларації з ПДВ за грудень 2014 року, січень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року.

Актом документальної позапланової виїзної перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47- 06/00191193 з питань достовірності декларування ПРАТ «ЄМЗ» від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту по деклараціям за листопад-грудень 2014 року, травень-червень 2015 року та бюджетного відшкодування ПДВ по деклараціям за грудень 2014 року, січень, травень, червень 2015 року, було підтверджено право позивача на бюджетне відшкодування в частині 257 972 816,00 грн.

Зауважено, що чинний порядок відшкодування ПДВ не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення і що відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак,суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Отже, оскільки на час виникнення права у позивача на повернення суми бюджетного відшкодування та на час прийняття рішення по даній справі діє Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, який формується в автоматичному режимі на підставі баз даних ДФС та Казначейства, бюджетне відшкодування відбувається в автоматичному режимі, тому позовні вимоги що стягнення суми бюджетного відшкодування ПДВ в заявленому позивачем розмірі безпосередньо з Державного бюджету України є передчасними та такими, що суперечать порядку відшкодування, передбаченому у ПК України.

Щодо розрахунку пені, відповідач вказав, що виходячи з приписів п. 200.12 ст. 200 ПК України сума бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2014 року, травень, червень 2015 року була узгоджена 2 жовтня 2018 року, стала доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів 3 жовтня 2018 року і кошти повинні були перераховані на рахунок позивача до 9 жовтня 2018 року (з урахуванням вихідних) і саме від цієї дати повинна рахуватись пеня.

Як наслідок, навіть у випадку застосування формули розрахунку, наведеної позивачем, розмір заявленої пені є завищений.

Підсумовуючи вищевикладене, заявлені до відповідача (на той час до Офісу великих платників податків ДПС) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення бюджетного відшкодування з ПДВ та пені, нараховану на суму бюджетної заборгованості є необґрунтованими та не підлягають задоволенню (а.с. 189-191 т. 1).

Східне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків ДПС у спірних правовідносинах) у відзиві на позов та додаткових поясненнях також заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, підтримуючи надані раніше Офісом великих платників податків ДПС заперечення та додатково зазначає наступне.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення до Реєстру сум бюджетного відшкодування ПДВ сум узгодженого відшкодування у заявленому розмірі.

Відповідно до п. 56 підрозділу II Перехідних Положень ПК України до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум при цьому в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідно до змін, запроваджених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», з 1 січня 2017 року змінено механізм відшкодування ПДВ шляхом, зокрема, запровадження:

- Єдиного Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначених п. 200.19 ст. 200 Кодексу (у редакції, що діяла до 1 січня 2017 року) (п. 52 підрозділу 2 розділ XX «Перехідні положення» ПК України);

- Тимчасового реєстру заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному ст. 200 Кодексу (п. 56 підрозділу 2 розділ XX «Перехідні положення» ПК України).

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 189 «Деякі питання бюджетного відшкодування податку на додану вартість» урядом було запроваджено такі умови для здійснення відшкодування ПДВ:

- відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у Тимчасовому реєстрі заяв, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік;

- місячний обсяг такого бюджетного відшкодування не може перевищувати 2,8 відсотка загальної суми бюджетного відшкодування з державного бюджету за попередній календарний місяць за Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Суми, заявлені позивачем до відшкодування згідно податкових декларацій з ПДВ за грудень 2014 року, травень 2015 року, червень 2015 року, відповідають критеріям щодо їх включення саме до Тимчасового реєстру заяв, а не до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування.

Також зазначено, що наразі відшкодування позивачу заявлених ним сум бюджетного відшкодування з Тимчасового реєстру заяв є об`єктивно неможливим, так як даний реєстр на сьогоднішній день не розроблений та фактично не функціонує у передбаченому законодавством порядку.

Крім цього, виходячи з приписів п. 56 підрозділу II Перехідних положень ПК України, розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Східне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків об`єктивно позбавлено можливості здійснити відшкодування заявлених позивачем сум ПДВ.

З приводу посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини відповідач зазначив, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» поняття «рішення» за вказаним законом означає: а) остаточне рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України; в) рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України; г) рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Також згідно з ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Посилається на рішення Верховного Суду від 21 квітня 2016 року по справі 6-756ц16.

Відповідач також зазначив про незгоду із посиланням позивача на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», оскільки згідно цього рішення принцип «належного урядування» передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права. Зазначено, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п. 70 Рішення). При цьому принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (п. 71 Рішення).

Отже, зазначене судове рішення стосується цивільних правовідносин, що зачіпають майнові інтереси, та не стосується адміністративних правовідносин, більше того, воно не позбавляє органи публічної влади права на виправлення випадкових помилок.

Враховуючи наведене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача (а.с. 87-94 т. 4).

В матеріалах справи наявний відзив на позов від Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, отриманий судом 29 вересня 2020 року, в якому також наведені заперечення проти задоволення позовних вимог позивача наступного змісту.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування ПДВ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2011 року № 39.

Керуючись п. 9 цього Порядку орган Державної казначейської служби на підставі отриманого від Державної казначейської служби України висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначені у висновках, перераховує платникові податку зазначену суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.

До Головного управління Казначейства за період з 1 квітня 2014 року по 31 березня 2017 року висновки органу ДПС та узагальнена інформація про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, інформація з Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390,00 грн, травень 2015 року у розмірі 70 033 398,00 грн, червень 2015 року у розмірі 62 816 567,00 грн по позивачу () не надходили; в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, що міститься на інформаційному ресурсі Міністерства фінансів України, такі дані також відсутні.

З 1 січня 2017 року діє новий Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26.

Згідно п.п. 5, 6 цього Порядку повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Процедуру внесення інформації до Реєстру регламентує Порядок інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною податковою службою України та Державною казначейською службою в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 року № 326 (Порядок № 326), відповідно до п. 1 якого до 12 години (крім вихідних, святкових і неробочих днів) вносить до Реєстру інформацію, визначену пп. 200.7.1 ПК України і п. 4 Порядку № 26, за попередній робочий день.

ДПС при внесенні інформації до Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування одночасно вносить інформацію щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточні банківські рахунки платників податку в обслуговуючому банку.

Державна казначейська служба України отримує з Реєстру інформацію про узгоджені суми бюджетного відшкодування із зазначенням платіжних реквізитів, необхідних Казначейству для виконання п. 12 Порядку № 26 (для перерахування органом Казначейства на поточний банківський рахунок платника податку).

Крім того, Порядком здійснення органами Державної казначейської служби України бюджетного відшкодування податку на додану вартість на підставі даних Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 31 березня 2017 року № 103, встановлено, що Казначейство кожного операційного дня здійснює моніторинг та опрацювання інформації, отриманої з Реєстр та направляє на виконання до головних управлінь Казначейства інформацію з Реєстру.

Відповідач зазначив, що у разі надходження до Головного управління Казначейства інформації з Реєстру у вигляді платіжних доручень та підкріплення коштами для здійснення перерахування позивачу ПДВ, Головне управління здійснить бюджетне відшкодування у повному обсязі в день отримання інформації.

Також у відзиві вказано, що за аналізом відомостей щодо включення ПРАТ «Єнакієвський металургійний завод» до Реєстру великих платників податків за 2014-2020 роки встановлено, що: у 2014 2018 роках товариство включено до Реєстру; у 2019 2020 роках - не включено.

Відповідно до інформації Офісу ВПП ДПС, ПРАТ «Єнакієвський металургійний завод» перебував на податковому обліку: у 2014-2015 роках - у СДПІ з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів; у 2016-2018 роках - у Запорізькому управлінні офісу великих платників Державної фіскальної служби; з 2019 року перебуває на обліку у Головному управлінні Державної податкової служби у Донецькій області.

Щодо заявленої пені у відзиві зазначено, що відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України умовами для нарахування пені є наявність бюджетної заборгованості на момент виникнення пені, період дії пені, день погашення такої заборгованості.

Оскільки відшкодування ПДВ позивачу за спірні періоди не здійснювалось, нарахування пені є передчасним та не відповідає вимогам п. 200.23 ст. 200 ПК України (а.с. 178-181 т. 1, 111-115 т. 2).

Головне управління ДПС у Донецькій області зазначило про неможливість надати відзив на позов у зв`язку із тим, що в адміністративному позові відсутні позовні вимоги до Головного управління.

Також Головне управління ДПС у Донецькій області вказало, що контрольно-перевірочна робота з питань бюджетного відшкодування ПДВ за спірні періоди була здійснена Запорізьким управлінням Офісу ВПП ДПС.

З 1 січня 2019 року ПРАТ «ЄМЗ» знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, але відповідно до п 1.4.3 п 1.4 розділу І Наказу ДФС України № 22 від 31 липня 2014 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» слід враховувати, що після зняття платника з основного місця обліку орган державної фіскальної служби за попереднім місцезнаходженням продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування, зокрема, до: закінчення процедур судового оскарження сум грошових зобов`язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого органу державної фіскальної служби (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом.

Таким чином, Головне управління ДПС у Донецькій області є неналежним відповідачем у даній справі (а.с. 231 т. 2).

Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області правом надати відзив на позов не скористалось.

Заслухавши представника позивача, представників (в порядку самопредставництва) відповідачів - ДПС України, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Головного управління ДПС у Донецькій області, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» (ПРАТ «ЄМЗ»), код ЄДРПОУ ЮО 00191193, зареєстроване місцезнаходження (станом на час розгляду справи): Україна, 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 93А, каб. 301; основний вид діяльності: 24.10 виробництво чавуну сталі та феросплавів (основний); індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість (ПДВ) 10; станом на час подання заяви про повернення бюджетного відшкодування за грудень 2024 року перебував на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (СДПІ з ОВП у м. Донецьку) (згодом Міжрегіональне головне управління ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, який потім реорганізовано в Офіс великих платників податків ДПС, станом на час розгляду справи - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків), з 1 січня 2019 року позивач переведений на облік до Маріупольської ОДПІ ТУ ДФС у Донецькій області; перебуває у процедурі санації (ухвалою Господарського суду Донецької області від 1 липня 2019 року по справі № 905/1055/19 порушено справу про банкрутство, ухвалою від 23 березня 2021 року розпочато процедуру санації) (а.с. 8-52, 89-90, 113-115 т. 1, 240 т. 9, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85419635, https://reyestr.court.gov.ua/Review/95840237).

Перший відповідач, Державна податкова служба України, є органом державної влади, код ЄДРПОУ ЮО 43005393; зареєстроване місцезнаходження: Україна, 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8 (а.с. 27-28 т. 4, 141-142 т. 8, 241 т. 9).

Другий відповідач, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, є відокремленим підрозділом Державної податкової служби України без статусу юридичної особи, код ЄДРПОУ ВП 43968079, зареєстроване місцезнаходження: Україна, 49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр.-т Поля Олександра, буд. 57; виходячи зі змісту функцій, завдань та повноважень у сфері податкових правовідносин між державою та великими платниками податків є правонаступником у правовідносинах, пов`язаних із виконанням функцій держави у сфері сплати податків та зборів великими платниками податків, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків ДПС (а.с. 148-150 т. 1, 242 т. 9).

Третій відповідач, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, є органом державної влади, код ЄДРПОУ ЮО 37993783, зареєстроване місцезнаходження: Україна, 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А (а.с. 167-169 т. 1, 243 т. 9).

Четвертий відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області, є відокремленим підрозділом Державної податкової служби України без статусу юридичної особи, код ЄДРПОУ ВП 44070187, зареєстроване місцезнаходження: Україна, 87515, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59 (а.с. 244 т. 9).

П`ятий відповідач, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, є органом державної влади, код ЄДРПОУ ЮО 37967785, зареєстроване місцезнаходження: Україна, 87500, м. Маріуполь, пр.-т Миру, буд. 68 (а.с. 245 т. 5).

Під час розгляду справи судом встановлені такі фактичні обставини щодо спірних правовідносин.

Стосовно правовідносин з приводу відшкодування податку на додану вартість (далі ПДВ) за податковою декларацією з податку на додану вартість (далі податкова декларація з ПДВ) за грудень 2014 року.

21 січня 2015 року позивачем до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (далі СДПІ з ОВПП у м. Донецьку) подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2014 року, в якій визначено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 53 645 880 грн (рядок 23.1), до якої додано, в тому числі, розрахунок суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2014 року в розмірі 53 645 880 грн; заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2014 року у розмірі 53 645 880 грн (а.с. 8-9, 13-14 т. 1).

У період з 21 січня по 19 лютого 2015 року посадовими особами СДПІ з ОВПП у м. Донецьку було проведено камеральну перевірку позивача щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання позивача та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2014 року (декларація з ПДВ від 21 січня 2015 року № ), про що складено акт від 19 лютого 2015 року № 31/28-03-47/00181193 (а.с. 37-48 т. 2).

Відповідно до розділу 4 «Висновок» акту перевірки від 19 лютого 2015 року № 31/28-03-47/00181193 позивачем порушено вимоги пп. 14.1.8 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ декларації з ПДВ за грудень 2014 року у сумі 1 116 226 грн.

Також у розділі 4 акту перевірки зазначено, що висновки щодо бюджетного відшкодування ПАТ «ЄМЗ» на рахунок платника у банку по декларації за грудень 2014 року будуть здійснені після проведення заходів, передбачених Податковим кодексом України (а.с. 47 т. 2).

На підставі зазначеного акту перевірки 24 березня 2015 року СДПІ з ОВПП у м. Донецьку було прийнято податкове повідомлення-рішення № /1400/10/28-03-47, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року на суму 1 116 226 грн, яке було скасовано рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року по справі № 805/1304/15-а, залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2015 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/46278552, https://reyestr.court.gov.ua/Review/47710325).

У червні 2017 року ПРАТ «ЄМЗ» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду і позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов`язання внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за липень грудень 2014 року та за лютий червень 2015 року в загальній сумі 462 676 805 грн (в тому числі за грудень 2014 року в сумі 127 769 050 грн, за травень 2015 року в сумі 94 034 342 грн, за червень 2015 року в сумі 93 523 115 грн) (а.с. 246 т. 5, https://reyestr.court.gov.ua/Review/69222537).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 805/2258/17-а позов задоволено: зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» суми податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462 676 805 грн (https://reyestr.court.gov.ua/Review/69222537).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року; позовні вимоги ПРАТ «ЄМЗ» задоволено частково:

- зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні данні щодо відшкодування Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» суми ПДВ за серпень 2014 року 2 950 450 грн, за вересень 2014 року 817 676 грн, за жовтень 2014 року 282 714 грн, за листопад 2014 року 1 002 865 грн, за лютий 2015 року 515 091 грн, за березень 2015 року 30 857 209 грн, за квітень 2015 року 57 278 413 грн;

- зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» у декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, січень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року;

в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 53-58 т. 1, https://reyestr.court.gov.ua/Review/72603689).

Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні данні щодо відшкодування Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» суми податку на додану вартість за серпень 2014 року 2 950 450 грн, за вересень 2014 року 817 676 грн, за жовтень 2014 року 282 714 грн, за листопад 2014 року 1 002 865 грн, за лютий 2015 року 515 091 грн, за березень 2015 року 30 857 209 грн, за квітень 2015 року 57 278 413 грн скасовано та в цій частині справу направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в решті постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/76034966).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року по справі № 805/2258/17-а в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування данні щодо відшкодування Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» суми ПДВ за серпень 2014 року 2 950 450 грн, за вересень 2014 року 817 676 грн, за жовтень 2014 року 282 714 грн, за листопад 2014 року 1 002 865 грн, за лютий 2015 року 515 091 грн, за березень 2015 року 30 857 209 грн, за квітень 2015 року 57 278 413 грн - залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/81177156).

Постановою Верховного Суду від 9 липня 2019 року постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року та постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 805/2258/17-а в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні данні щодо відшкодування Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» суми податку на додану вартість за серпень 2014 року в сумі 2 950 450 грн, за вересень 2014 року в сумі 817 676 грн, за жовтень 2014 року в сумі 282 714 грн, за листопад 2014 року в сумі 1 002 865 грн, за лютий 2015 року в сумі 515 091 грн, за березень 2015 року в сумі 30 857 209 грн, за квітень 2015 року в сумі 57 278 413 грн залишено без змін (а.с. 59-65 т. 1, https://reyestr.court.gov.ua/Review/82898745).

На виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а в частині зобов`язання провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ, задекларовану ПРАТ «ЄМЗ» у деклараціях з ПДВ за грудень 2014 року, січень, травень та червень 2015 року, посадовими особами Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у період з 20 серпня по 24 вересня 2019 року було проведено позапланову документальну виїзну перевірку позивача з питань достовірності декларування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за деклараціями за листопад, грудень 2014 року, травень, червень 2015 року та бюджетного відшкодування ПДВ за деклараціями за грудень 2014 року, січень, травень, червень 2015 року (а.с. 66 т. 1).

Відповідно до висновків, викладених у акті перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193, встановлено порушення позивачем вимог пп. 14.1.8 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1,198.3 ст. 198, п.п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за листопад, грудень 2014 року та травень, червень 2015 року, що, у свою чергу, призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню: за листопад 2014 року - 22 627 490 грн, за грудень 2014 року - 33 664 589 грн, травень 2015 року - 24 000 944 грн, червень 2015 року - 30 706 548 грн (а.с. 79 т. 1).

На підставі даного акту Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 23 жовтня 2018 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 110 999 571 грн: за грудень 2014 року за декларацією № від 21 лютого 2015 року - на суму 22 627 490 грн, за січень 2015 року за декларацією № від 20 лютого 2015 року - на суму 33 664 589 грн, за травень 2015 року за декларацією № від 16 червня 2015 року - на суму 24 000 944 грн, за червень 2015 року за декларацією № від 16 липня 2015 року - на суму 30 706 548 грн; також зазначеним повідомленням-рішенням до позивача застосовано штраф у розмірі 27 749 892,75 грн (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100069563).

Повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № було оскаржено позивачем в судовому порядку та рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 200/2495/19-а дане повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100069563).

Суд зазначає, що сума відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 22 627 490 грн, щодо якої контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № , не є спірною в межах даної справи.

Сума бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390 грн (щодо заявлення якої до відшкодування в акті перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193 не встановлено порушень) як станом на час звернення ПРАТ «ЄМЗ» із даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду (липень 2020 року), так і станом на час розгляду даної справи позивачеві не відшкодована.

Щодо правовідносин з приводу відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за травень 2015 року.

16 червня 2015 року позивачем до СДПІ з ОВПП у м. Донецьку подано декларацію з ПДВ за травень 2015 року, в якій визначено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 94 034 342 грн (рядок 23.2), до якої додано, в тому числі, розрахунок суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за травень 2015 рок, в розмірі 94 034 342 грн, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2015 року в розмірі 94 034 342 грн (а.с. 43-44, 47-48 т. 1).

У період з 23 червня по 22 липня 2015 року посадовими особами СДПІ з ОВПП у м. Донецьку було проведено камеральну перевірку позивача щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання позивача та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за травень 2015 року (декларація з ПДВ від 16 червня 2015 року № ), з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 13 липня 2015 року), про що складено акт від 22 липня 2015 року № 33/28-03-40 (а.с. 62-73 т. 2).

Відповідно до розділу «Висновок» акту перевірки від 22 липня 2015 року № 33/28-03-40 позивачем порушено вимоги пп. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 19 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту та від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2015 року на суму ПДВ в розмірі 2 877 897,38 грн, та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ в розмірі 2 877 897,38 грн.

Також у розділі «Висновок» акту перевірки зазначено, що остаточні висновки щодо бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за травень 2015 року будуть здійснені після проведення заходів, передбачених Податковим кодексом України; при отриманні матеріалів, які не підтверджують дані обліку ПАТ «ЄМЗ» керівником контролюючого органу може бути вжито заходів щодо проведення позапланової виїзної або невиїзної перевірки (а.с. 73 т. 2).

Відповідно до висновків, викладених у акті перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193 (проведеної на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а), перевіряючими були встановлені порушення позивачем вимог пп. 14.1.8 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1,198.3 ст. 198, п.п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, в тому числі за травень 2015 року, що, у свою чергу, призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за травень 2015 року в розмірі 24 000 944 грн (а.с. 79 т. 1).

На підставі зазначеного акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі за декларацією з ПДВ № від 16 червня 2015 року за травень 2015 року на суму 24 000 944 грн (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100069563), яке було оскаржено позивачем в судовому порядку та рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року по справі № 200/2495/19-а визнано протиправним та скасовано (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100069563).

Суд зазначає, що сума відшкодування ПДВ за травень 2015 року в розмірі 24 000 944 грн, щодо якої контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № , не є спірною в межах даної справи.

Сума бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2015 року у розмірі 70 033 398 грн (щодо заявлення якої до відшкодування в акті перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193 не встановлено порушень), яка є спірною в межах даної справи, як станом на час звернення позивача із даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду, так і станом на час розгляду даної справи позивачеві не відшкодована.

Щодо правовідносин з приводу відшкодування ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за червень 2015 року.

16 липня 2015 року позивачем до СДПІ ОВПП у м. Донецьку подано декларацію з ПДВ за червень 2015 року, в якій визначено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 53 645 880 грн (рядок 23.1), до якої додано, в тому числі, розрахунок суми бюджетного відшкодування, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2014 року (а.с. 8-9, 13-14 т. 1).

У період з 21 липня по 7 серпня 2015 року посадовими особами СДПІ з ОВПП у м. Донецьку було проведено камеральну перевірку позивача щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання позивача та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за червень 2015 року (декларація з ПДВ від 16 липня 2015 року № ), з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 31 липня 2015 року), з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № від 6 серпня 2015 року), про що складено акт від 7 серпня 2015 року № 52/28-03-40 (а.с. 74-87 т. 2).

Відповідно до розділу «Висновок» акту перевірки від 7 серпня 2015 року № 52/28-03-40 позивачем порушено вимоги пп. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 19 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту та від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за червень 2015 року на суму ПДВ в розмірі 3 847 391 грн, та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ в розмірі 3 847 391 грн.

Також у розділі «Висновок» акту перевірки зазначено, що остаточні висновки щодо бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за травень 2015 року будуть здійснені після проведення заходів, передбачених Податковим кодексом України; при отриманні матеріалів, які не підтверджують дані обліку ПАТ «ЄМЗ» керівником контролюючого органу може бути вжито заходів щодо проведення позапланової виїзної або невиїзної перевірки (а.с. 86 т. 2).

Відповідно до висновків, викладених у акті перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193 (проведеної на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а), перевіряючими були встановлені порушення позивачем вимог пп. 14.1.8 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1,198.3 ст. 198, п.п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, в тому числі за червень 2015 року, що, у свою чергу, призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за червень 2015 року в розмірі 30 706 548 грн (а.с. 79 т. 1).

На підставі зазначеного акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі за декларацією з ПДВ № від 16 липня 2015 року за червень 2015 року на суму 30 706 548 грн та застосовано штраф у розмірі 7 676 637 грн, яке було оскаржено позивачем в судовому порядку та рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року по справі № 200/2495/19-а визнано протиправним та скасовано (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100069563).

Суд зазначає, що сума відшкодування ПДВ за червень 2015 року в розмірі 30 706 548 грн, щодо якої контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № , не є спірною в межах даної справи.

Сума бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2015 року у розмірі 62 816 567 (щодо заявлення якої до відшкодування в акті перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193 не встановлено порушень), яка є спірною в межах даної справи, як станом на час звернення позивача із даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду, так і станом на час розгляду даної справи позивачеві не відшкодована.

4 травня 2020 року позивач звернувся до Офісу великих платників податків ДПС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Маріупольського управління Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою (від 28 квітня 2020 року), в якій просив:

- Офіс великих платників податків ДПС: в строки та порядку, передбаченому ст. 200 Податкового кодексу України відобразити інформацію в Реєстрі заяв про повернення бюджетного відшкодування про узгоджену суму бюджетного відшкодування в розмірі 257 972 816 грн;

- Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві: забезпечити проведення вищевказаного відшкодування по поточний банківський рахунок ПРАТ «ЄМЗ» у порядку та строки, передбачені Податковим кодексом України (а.с. 80-83, 142 т. 1).

Листом від 26 червня 2020 року (вих. № 23265/10/28-10-51-04-3) Офіс великих платників податків ДПС в особі Запорізького управління повідомив позивачу, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру (а.с. 84-85 т. 1).

Листом від 6 липня 2020 року (вих. № 04.4-02-10/6347) Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повідомило позивачу, що:

- за період з 1 грудня 2014 року по 31 березня 2017 року висновки органів ДПС та узагальнена інформація про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390,00 грн, січень 2015 року у розмірі 94 104 461,00 грн, травень 2015 року у розмірі 70 033 398,00 грн, червень 2015 року у розмірі 62 816 567,00 грн щодо ПРАТ «ЄМЗ» до Головного управління Казначейства не надходили;

- за період з 1 квітня 2017 року по 6 липня 20020 року з Реєстру про узгоджені суми бюджетного відшкодування ПДВ по ПРАТ «ЄМЗ» за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390,00 грн, січень 2015 року у розмірі 94 104 461,00 грн, травень 2015 року у розмірі 70 033 398,00 грн, червень 2015 року у розмірі 62 816 567,00 грн у вигляді платіжних доручень та коштів для здійснення бюджетного відшкодування ПДВ від Державної казначейської служби не надходили (а.с. 88 т. 1).

Будучи не згодним із тривалим не поверненням суми бюджетного відшкодування ПДВ, зокрема, за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390,00 грн, за травень 2015 року у розмірі 70 033 398,00 грн, за червень 2015 року у розмірі 62 816 567 грн, позивач 20 липня 2020 року звернувся до Донецького окружного суду із даним позовом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 6 листопада 2023 року № 734/2023, від 5 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 7 лютого 2023 року № 2915-IX (відповідно), від 2 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3275-IX, від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України (далі ПК України) відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами цього кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.18 та 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і до наступного уточнення - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто у редакції, яка діяла у періоди подачі позивачем декларацій з податку на додану вартість за грудень 2014 року, травень, червень 2015 року) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість (ПДВ) на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Порядок визначення суми ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені ст. 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За змістом п.п. 200.10, 200.11 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно з п. 200.11 ст. 200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно з п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: […] б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; […].

Положеннями п. 200.15 ст. 200 ПК України передбачено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З наведених нормативно-правових приписів слідує, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після набуття зазначеною сумою відшкодування статусу узгодженої.

У випадку, якщо протягом встановленого ст. 200 ПК України строку відповідних дій, спрямованих на відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень п. 200.23 ст. 200 ПК України нараховується пеня.

Отже, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до часу, поки не будуть відшкодовані кошти.

Визначаючись із датою узгодженості суми відшкодування ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390 грн, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, у період з 21 січня по 19 лютого 2015 року посадовими особами СДПІ з ОВПП у м. Донецьку було проведено камеральну перевірку щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання позивача та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2014 року, зазначеного у декларації з ПДВ від 21 січня 2015 року № , за наслідком якої 19 лютого 2015 року було складено акт перевірки № 31/28-03-47/00181193 (а.с. 37-48 т. 2).

Відповідно до висновків, наведених в даному акті перевірки, позивачем завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2014 року на суму 1 116 226 грн (зазначена сума відшкодування ПДВ не є предметом спору в межах даної справи).

Також в акті зазначено, що висновки щодо бюджетного відшкодування ПРАТ «ЄМЗ» ПДВ на рахунок платника у банку по декларації за грудень 2014 року будуть здійснені після проведення заходів, передбачених ПК України (а.с. 47 т. 2).

Як встановлено судом, у встановлений ст. 200 ПК України строк заходи, передбачені ПК України (зокрема документальна позапланова виїзна перевірка), контролюючим органом проведені не були, як наслідок, висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню ПРАТ «ЄМЗ» на рахунок платника у банку по декларації за грудень 2014 року також не був поданий органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, СДПІ з ОВПП у м. Донецьку (правонаступником якого у спірних правовідносинах є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) допустила протиправну бездіяльність, так як не здійснила встановлених ст. 200 ПК України заходів, спрямованих на вирішення питання щодо остаточного визначення суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з бюджету позивачеві по декларації за грудень 2014 року, що, у свою чергу, відтермінувало дату узгодження суми бюджетного відшкодування ПДВ за вказаний період.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до ПК України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII, яким був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування і який не передбачав надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування мало здійснюватись в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 52 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України (з урахуванням доповнень, внесених Законом № 1797-VIII) до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним п. 200.19 ст. 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження. Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному ст. 200 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України (з урахуванням доповнень, внесених Законом № 1797-VIII) до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному ст. 200 цього Кодексу.

Отже, з 1 січня 2017 року законодавчо змінено механізм реалізації права на бюджетне відшкодування: запроваджено функціонування двох різних самостійних реєстрів, а саме: Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним п. 200.19 ст. 200 ПК України, та Тимчасового реєстру заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовано з бюджету. Законодавчо закріплено хронологічний порядок реєстрації та обліку заяв та подальшого фактичного відшкодування сум, проте законодавчо (нормативно) не визначені граничні (преклюзивні) строки виконання уповноваженими державою органами відповідних обов`язків. Заборгованість бюджету обліковується за платником в інтегрованій автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» ДПС до повного її погашення.

У червні 2017 року ПРАТ «ЄМЗ» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду і позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов`язання внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми ПДВ за липень грудень 2014 року та за лютий червень 2015 року в загальній сумі 462 676 805 грн (в тому числі за грудень 2014 року в сумі 127 769 050 грн, травень 2015 року в сумі 94 034 242 грн, червень 2015 року в сумі 93 523 115 грн) (справа № 805/2258/17-а) (а.с. 246 т. 5, https://reyestr.court.gov.ua/Review/69222537).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року по справі № 805/2258/17-а позов задоволено та зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування ПРАТ «ЄМЗ» суми ПДВ за липень - грудень 2014 року та за лютий - червень 2015 року в загальній сумі 462 676 805 грн (https://reyestr.court.gov.ua/Review/69222537).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року; позовні вимоги ПРАТ «ЄМЗ» задоволено частково: зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні данні щодо відшкодування ПРАТ «ЄМЗ» суми ПДВ за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014 року, лютий, березень, квітень 2015 року; щодо позовних вимог стосовно інших періодів суд зобов`язав контролюючий орган провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ, задекларовану ПРАТ «ЄМЗ» у деклараціях з ПДВ за грудень 2014 року, січень, травень, червень 2015 року (а.с. 53-58 т. 1, https://reyestr.court.gov.ua/Review/72603689).

Як вбачається з мотивувальної частині зазначеного судового рішення, під час розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було підтверджено достовірність нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року, січень, травень, червень 2015 року і що висновок суду першої інстанції про те, що сума ПДВ за ці звітні періоди є узгодженою та підлягає включенню до Тимчасового реєстру є помилковим.

Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року підтримано наведені вище висновки суду апеляційної інстанції та постанову апеляційного суду від 2 березня 2018 року в частині зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби провести документальну перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкоду вання ПДВ, задекларовану ПРАТ «ЄМЗ» у декларації з ПДВ за грудень 2014 року, січень, травень, червень 2015 року залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/76034966).

На виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року по справі № 805/2258/17-а посадовими особами Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у період з 20 серпня по 24 вересня 2019 року було проведено позапланову документальну виїзну перевірку позивача з питань достовірності декларування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за деклараціями за листопад, грудень 2014 року, травень, червень 2015 року та бюджетного відшкодування ПДВ за деклараціями за грудень 2014 року, січень, травень, червень 2015 року (а.с. 66 т. 1).

Відповідно до висновків, викладених у акті перевірки, проведеної на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2018 року, від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193, встановлено завищення позивачем суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за листопад, грудень 2014 року та травень, червень 2015 року, що, у свою чергу, призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню: за листопад 2014 року - 22 627 490 грн, за грудень 2014 року - 33 664 589 грн, травень 2015 року - 24 000 944 грн, червень 2015 року - 30 706 548 грн (а.с. 79 т. 1).

На підставі даного акту Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 23 жовтня 2018 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 110 999 571 грн: за грудень 2014 року за декларацією № від 21 лютого 2015 року - на суму 22 627 490 грн, за травень 2015 року за декларацією № від 16 червня 2015 року - на суму 24 000 944 грн, за червень 2015 року за декларацією № від 16 липня 2015 року - на суму 30 706 548 грн (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100069563).

Суд зазначає, що сума відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 22 627 490 грн, щодо якої контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № , не є спірною в межах даної справи.

Відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК України (в редакції, чинній станом на час складання акту документальної позапланової перевірки від 1 жовтня 2018 року № 97/28-10-47-06/0191193) зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: […] б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; […].

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що сума відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390 грн набула статусу узгодженої 2 жовтня 2018 року, тобто, з наступного дня після складання акту перевірки від 1 жовтня 2018 року (пп. «в» п. 200.12 ст. 200 ПК України).

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України встановлено, що у випадках, передбачених п.п. «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку; […].

Сума відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390 грн мала відобразитись у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування 3 жовтня 2018 року.

Згідно з п. 200.12 ст. 200 ПК України узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені п. 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України».

Пунктом 200.13 ст. 200 ПК України визначено, що на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Враховуючи висновок суду про те, що сума відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390 грн набула статусу узгодженої 2 жовтня 2018 року (вівторок), беручи до уваги приписи п. 200.13 ст. 200 ПК України, зазначена сума мала бути перерахована на банківський рахунок позивача не пізніше 9 жовтня 2018 року (вівторок).

Як встановлено судом, станом на час розгляду даної справи вказана сума не перерахована органом казначейства на банківський рахунок позивача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що внаслідок порушень державою в особі контролюючого органу встановлених ст. 200 ПК України процедур та порядку, було порушено право позивача на своєчасне отримання належного йому бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390 грн.

Щодо посилань представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 189 «Деякі питання бюджетного відшкодування податку на додану вартість» відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у Тимчасовому реєстрі заяв, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету, здійснюється в межах сум, визначених законом про державний бюджет України на відповідний рік, суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом підзаконної дії та не відповідає нормі п. 200.23 ПК України (нормі кодифікованому закону), якою не встановлено обмежень щодо нарахування пені законами про державний бюджет України на відповідний рік.

Щодо посилань відповідача на те, що згідно з п. 200.23 ПК України пеня фактично нараховується протягом строку її дії, включаючи день погашення, і що за відсутності факту погашення бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ відсутні й підстави для нарахування пені на таку заборгованість, суд зазначає, що Верховним Судом вже неодноразово надавалась оцінка подібним твердженням (постанови від 21 травня 2020 року у справі № 0740/951/18, від 11 серпня 2021 року у справі № 820/3643/17, від 12 серпня 2021 року у справі № 812/885/16, від 18 жовтня 2022 року у справі № 2240/2687/18, від 21 березня 2023 року у справі № 820/5532/17) і за висновком Верховного Суду непогашення заборгованості бюджету з ПДВ не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Щодо посилань відповідача на те, що Порядком ведення органами ДПС оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5, не передбачено нарахування пені в інтегрованих картках платників податків, які є єдиним джерелом відомостей щодо розміру бюджетної заборгованості, що свідчить про об`єктивну неможливість здійснення такого бюджетного відшкодування, суд зазначає, що наведена постанова, по-перше, є нормативно-правовим актом підзаконної дії, по-друге наведені приписи свідчать лише про технічну неможливість (або ускладненість) відобразити у інтегрованій картці платника податків відомості про нараховану згідно з п. 200.23 ПК України пеню, і така неможливість (або ускладненість) не є підставою для нівелювання права платника податку на отримання передбаченої ПК України пені.

Щодо доводів відповідача про те, що Тимчасовий реєстр заяв на сьогоднішній день не розроблений та фактично не функціонує і що питання щодо механізму відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування з Тимчасового реєстру на законодавчому рівні не врегульовано, суд зазначає, що відповідно до відомостей, наявних на сайті Міністерства фінансів України (на яке нормативно покладено обов`язок створення та ведення Тимчасового реєстру заяв) зазначений реєстр станом на час розгляду даної справи дійсно не функціонує (не відкривається) (https://mof.gov.ua/uk/vat-refund).

Разом із цим суду не надано доказів на підтвердження того, що станом на день набрання сумами відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390, травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, червень 2025 року в розмірі 62 816 567 статусу узгоджених (2 жовтня 2018 року) Тимчасовий реєстр заяв не був створений та не функціонував і у зв`язку із цим контролюючий орган був позбавлений можливості виконати покладенні на нього обов`язки щодо відображення в Тимчасовому реєстрі заяв заяви позивача про повернення бюджетного відшкодування ПДВ від 21 січня, 16 червня та 16 липня 2015 року та відомості щодо узгодженої суми такого відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні судові рішення, якими встановлено, що до вказаного реєстру вносились дані про заяви про повернення суми бюджетного відшкодування (наприклад, про вказане йдеться у постановах Верховного Суду від 20 березня 2024 року по справі № 260/1130/18, від 21 травня 2020 року у справі № 0740/951/18).

Як наслідок, доводи відповідача про не створення та не функціонування (зокрема, станом на жовтень 2018 року) Тимчасового реєстру заяв судом не приймаються внаслідок їх недоведеності.

Щодо посилань відповідача на те, що згідно з п. 56 підрозділу ІІ Перехідних положень ПК України відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у реєстрі, розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв здійснюється Кабінетом Міністрів України, що також свідчить про об`єктивну неможливість здійснити відшкодування заявлених сум ПДВ, - суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 200 та п. 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України повернення бюджетного відшкодування за заявами платників податків відбувається шляхом спочатку внесення відомостей про відповідні заяви платників податків контролюючим органом у відповідний реєстр заяв та вже потім відбувається перерахування узгоджених сум бюджетного відшкодування органом казначейства на банківський рахунок платника податків.

Отже, посилання відповідача (як на причину неможливості здійснити відшкодування заявлених позивачем до відшкодування сум ПДВ) на те, що таке відшкодування відповідно до п. 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України здійснюється Кабінетом Міністрів України, жодним чином не підтверджують неможливість внесення контролюючим органом (Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, потім - Офіс великих платників податків ДПС та Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків) відповідних відомостей до Тимчасового реєстру заяв.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що порушення встановленого ст. 200 ПК України порядку здійснення дій, пов`язаних із підтвердженням сум ПДВ, що підлягали відшкодуванню на банківський рахунок позивача, почалось ще у 2015 році, коли контролюючим органом (Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС, правонаступником якої у спірних правовідносинах є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) не було своєчасно проведено документальну перевірку позивача (необхідність проведення якої була встановлена судовим рішенням по справі № 805/2258/17-а) та, як наслідок, не було своєчасно складено відповідного висновку та не надано цей висновок територіальному органу Державної казначейської служби України. У зв`язку із чим заявлена до відшкодування сума ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390, травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, червень 2025 року в розмірі 62 816 567 набула статусу узгодженої значно пізніше, аніж передбачено ст. 200 ПК України.

Отже, порушення права позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390, травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, червень 2025 року в розмірі 62 816 567 було спричинено саме бездіяльністю контролюючого органу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до приписів ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;.

З аналізу наведених нормативно-правових приписів слідує, що перш ніж визначитись зі способом захисту порушеного права позивача, суд має констатувати у судовому рішення або факт прийняття суб`єктом владних повноважень протиправного рішення, або факт здійснення суб`єктом владних повноважень протиправних дій, або факт допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності, і лише потім визначити належним спосіб захисту порушеного права позивача.

Позивач не оскаржує бездіяльність контролюючих органів, яка призвела до порушення його права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ у зазначеній сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи приписи ст. 200 ПК України та керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та визнати таку бездіяльність протиправною.

З аналогічних підстав суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності контролюючого органу, внаслідок допущення якої було порушено право позивача на своєчасне отримання належного товариству бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2015 року у розмірі 70 033 398 грн та за червень 2015 року у розмірі 62 816 567 грн.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача у в цій частині та визнати таку бездіяльність протиправною.

Визначаючись із способом захисту порушеного права позивача щодо отримання бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 31 018 390 грн, за травень 2015 року у розмірі 70 033 398 грн та за червень 2015 року у розмірі 62 816 567 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За правовою позицією Верховного Суду України (постанови від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-4371а15, від 20 квітня 2016 року у справі № 21-452а16, від 7 березня 2017 року у справі № 820/19449/14) Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування ПДВ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не передбачав бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями контролюючих органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а отже, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Враховуючи зазначене, стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ було визнано Верховним Судом України неналежним способом захисту прав платника податків; правильним механізмом захисту порушеного права визнавалось зобов`язання контролюючого органу виконати покладені на нього законом і підзаконними актами обов`язки щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

У зв`язку із набранням з 1 січня 2017 року чинності Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII, яким були внесені зміни до ПК України, передумовою для отримання платником ПДВ належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі заяв та Тимчасовому реєстрі заяв інформації про її узгодження (наряду із зазначеною у заяві сумою податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; датою узгодження контролюючим органом зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню) задля забезпечення можливості органу Казначейства перерахувати визначену у Реєстрі узгоджену суму платникові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 відступила від наведеного вище висновку Верховного Суду України та зазначила, що враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву платника до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права цього платника податку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

«Ефективний засіб правого захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення судом рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій статті.

Застосувавши приписи ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновки Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї норми, викладені, зокрема в рішеннях у справі «Бейелер проти Італії» від 5 січня 2000 року, у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 квітня 2014 року, у справі «Інтерсплав проти України» від 9 січня 2007 року, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15 дійшла висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права Товариства, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на його користь заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Враховуючи наведене, беручи до уваги приписи п. 200.23 ст. 200 ПК України, суд висновує, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390 грн, травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн та червень 2015 року в розмірі 62 816 567 грн та пені, нарахованої на суму такої заборгованості - є належним та ефективним способом захисту порушеного права.

Визначаючись із розміром пені, що підлягає стягненню, суд виходить з такого.

Як зазначалось судом вище, суми відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390 грн, за травень 2015 року у розмірі 70 033 398 грн та за червень 2015 року у розмірі 62 816 567 грн набули статусу узгоджених 2 жовтня 2018 року (тобто, з наступного дня після складання акту перевірки від 1 жовтня 2018 року - пп. «в» п. 200.12 ст. 200 ПК України); мали відобразитись у Тимчасовому реєстрі заяв на наступний день, тобто 3 жовтня 2018 року (п. 200.12 ст. 200 ПК України).

Згідно з приписами п. 200.13 ст. 200 ПК України, відповідно до яких орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти операційних днів після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку […], зазначені суми мали бути перераховані на банківський рахунок позивача не пізніше 9 жовтня 2018 року (вівторок).

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ; на суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, розрахунок суми пені має відбуватись з наступного дня після спливу строку, протягом якого суми відшкодування мали бути перераховані на банківський рахунок позивача, - з 10 жовтня 2018 року.

Щодо посилань позивача на те, що порушення його прав на отримання бюджетного відшкодування мало місце у 2015 році (бюджетне відшкодування мало бути повернуто позивачу: за грудень 2014 року не пізніше 2 квітня 2015 року, за травень 2015 року не пізніше 31 липня 2015 року, за червень 2015 року не пізніше 31 серпня 2015 року), а тому саме з 2015 року має нараховуватись пеня, суд зазначає, що ст. 200 ПК України пов`язує час початку нарахування пені за затримку відшкодування ПДВ саме з моментом набуття суми цього відшкодування статусу узгодженої, про що зазначалось неодноразово Верховним Судом, в тому числі і у постановах, на які посилається позивач, а саме: від 21 травня 2020 року у справі № 0740/951/18, від 20 березня 2024 року у справі № 260/1130/18, від 23 квітня 2024 року у справі № 200/1370/21-а).

Стосовно посилань позивача на постанови Верховного Суду від 9 вересня 2019 року 3 справі № 2а-6029/12/2670, від 4 червня 2020 року у справі № 814/1108/16, від 11 червня 2020 року у справах № 806/2540/16 та № 803/521/17, від 9 липня 2020 року у справі № 810/2807/16 (на підтвердження доводів про те, що в даному випадку нарахування пені має відбуватись саме після спливу визначених ст. 200 ПК України строків після проведення камеральної перевірки), суд зазначає, що вказані доводи не є обґрунтованими, так як:

- в межах адміністративних справ № 2а-6029/12/2670 та № 814/1108/16 надавалась оцінка правовідносинам щодо не подання контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про суму ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, після закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ, та про стягнення пені, нарахованої на суму цієї бюджетної заборгованості (висновків щодо нарахування пені з більш ранньої дати, аніж дата закінчення судового оскарження ППР, зазначені постанови Верховного Суду не містить);

- предметом розгляду в межах адміністративних справ № 806/2540/16 та № 803/521/17 були позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з ПДВ, яка була визнана (підтверджена) контролюючим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки;

- предметом розгляду в межах адміністративної справи № 810/2807/16 були позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з ПДВ, яка була визнана (підтверджена) контролюючим органом за результатами камеральної перевірки (за наслідком якої контролюючим органом були складені довідки, відповідно до яких порушень у формуванні позивачем сум відшкодування ПДВ не встановлено).

Щодо тверджень позивача про те, що саме з визначених ним дат (2015 рік) має нараховуватись пеня, так як відтермінування початку строку нарахування пені на більш пізню дату (наприклад, на жовтень 2018 року) призведе до перекладення негативних наслідків протиправної бездіяльності контролюючого органу на платника, - суд зазначає, що вказані доводи могли/можуть бути підставою для стягнення з держави (або держави в особі контролюючого органу) матеріальної шкоди, завданої позивачу протиправною бездіяльністю контролюючого органу, допущеною останнім у зв`язку із не вчиненням передбачених ПК України дій, які спричинили відтермінування дати набрання сумою відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390, травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, червень 2025 року в розмірі 62 816 567 грн статусу узгодженої.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача в частині стягнення пені за періоди до 10 жовтня 2018 року задоволенню не підлягають внаслідок їх необґрунтованості (неузгодженість до 9 жовтня 2018 року сум бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390, травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, червень 2025 року в розмірі 62 816 567 грн).

Разом із цим позовні вимоги позивача про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390, за травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн, за червень 2025 року в розмірі 62 816 567 грн, за періоди з 10 жовтня 2018 року (наступний день після набуття вказаними сумами статусу узгоджених) по 18 лютого 2021 року та з 15 серпня 2023 року по 7 лютого 2024 року - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 200.23 ст. 200 ПК України на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ пеня нараховується на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року по справі № 820/1750/18, від 25 березня 2020 року по справі № 808/481/16, від 29 листопада 2021 року по справі № 420/4252/19, від 13 липня 2022 року у справі № 200/12042/20-а, від 12 липня 2023 року по справі № 640/14076/21, пеня розраховується виходячи із облікової ставки НБУ протягом строку ї ї дії, тобто із урахуванням з м і н облікової ставки Національного банку України.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Сп = Cз х Ос х Рс : Др х Дп, де:

Сп - сума пені, що нараховується на бюджетну заборгованість з ПДВ;

Сз - сума бюджетної заборгованості з ПДВ;

Ос - облікова ставка НБУ на момент виникнення пені;

Рс - розрахункова ставка (120% облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені протягом строку дії ставки);

Др - кількість днів у календарному році;

Дп - кількість календарних днів прострочення у сплаті заборгованості.

Розрахунок пені за прострочення сплати позивачеві бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за декларацією за грудень 2014 року в сумі 31 018 390 грн:

Період нарах. пені Дп Сз(грн) Ос(%) Рс(%) Др Сп(грн)

10.10.18-25.04.19 198 31 018 390 18,0 120 365 3 634 505,49

26.04.19-18.07.19 84 31 018 390 17,5 120 365 1 499 080,55

19.07.19-05.09.19 49 31 018 390 17,0 120 365 849 478,98

06.09.19-24.10.19 49 31 018 390 16,5 120 365 824 494,30

25.10.19-12.12.19 49 31 018 390 15,5 120 365 774 524,95

13.12.19-31.12.19 19 31 018 390 13,5 120 365 261 574,26

01.01.20-30.01.20 30 31 018 390 13,5 120 366 411 883,54

31.01.20-12.03.20 42 31 018 390 11,0 120 366 469 852,33

13.03.20-23.04.20 42 31 018 390 10,0 120 366 427 138,49

24.04.20-11.06.20 49 31 018 390 8,0 120 366 398 662,59

12.06.20-31.12.20 203 31 018 390 6,0 120 366 1 238 701,61

01.01.21-18.02.21 49 31 018 390 6,0 120 365 607 169,45

15.08.23-14.09.23 31 31 018 390 22,0 120 365 1 408 467,90

15.09.23-26.10.23 42 31 018 390 20,0 120 365 1 734 769,85

27.10.23-14.12.23 49 31 018 390 16,0 120 365 1 619 118,53

15.02.23-07.02.24 55 31 018 390 15,0 120 365 1 703 791,82

___________________________________________________________ ________

Всього: 14 282 652,80

Розрахунок пені за прострочення сплати позивачеві бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за декларацією за травень 2015 року в сумі 70 033 398 грн:

Період нарах. пені Дп Сз(грн) Ос(%) Рс(%) Др Сп(грн)

10.10.18-25.04.19 198 31 018 390 18,0 120 365 8 205 995,52

26.04.19-18.07.19 84 31 018 390 17,5 120 365 3 384 627,78

19.07.19-05.09.19 49 31 018 390 17,0 120 365 1 917 955,74

06.09.19-24.10.19 49 31 018 390 16,5 120 365 1 861 545,28

25.10.19-12.12.19 49 31 018 390 15,5 120 365 1 748 724,35

13.12.19-31.12.19 19 31 018 390 13,5 120 365 590 583,01

01.01.20-30.01.20 30 31 018 390 13,5 120 366 929 951,68

31.01.20-12.03.20 42 31 018 390 11,0 120 366 1 060 833,77

13.03.20-23.04.20 42 31 018 390 10,0 120 366 964 394,33

24.04.20-11.06.20 49 31 018 390 8,0 120 366 900 101,38

12.06.20-31.12.20 203 31 018 390 6,0 120 366 2 796 743,57

01.01.21-18.02.21 49 31 018 390 6,0 120 365 676 925,56

15.08.23-14.09.23 31 31 018 390 22,0 120 365 1 570 283,09

15.09.23-26.10.23 42 31 018 390 20,0 120 365 1 934 073,02

27.10.23-14.12.23 49 31 018 390 16,0 120 365 1 805 134,82

15.02.23-07.02.24 55 31 018 390 15,0 120 365 1 899 536,00

___________________________________________________________ ________

Всього: 32 247 408,90

Розрахунок пені за прострочення сплати позивачеві бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за декларацією за червень 2015 року в сумі 62 816 567 грн:

Період нарах. пені Дп Сз(грн) Ос(%) Рс(%) Др Сп(грн)

10.10.18-25.04.19 198 31 018 390 18,0 120 365 7 360 380,65

26.04.19-18.07.19 84 31 018 390 17,5 120 365 3 035 847,24

19.07.19-05.09.19 49 31 018 390 17,0 120 365 1 720 313,43

06.09.19-24.10.19 49 31 018 390 16,5 120 365 1 669 715,98

25.10.19-12.12.19 49 31 018 390 15,5 120 365 1 568 521,07

13.12.19-31.12.19 19 31 018 390 13,5 120 365 529 724,37

01.01.20-30.01.20 30 31 018 390 13,5 120 366 834 121,63

31.01.20-12.03.20 42 31 018 390 11,0 120 366 951 516,52

13.03.20-23.04.20 42 31 018 390 10,0 120 366 865 015,02

24.04.20-11.06.20 49 31 018 390 8,0 120 366 807 347,35

12.06.20-31.12.20 203 31 018 390 6,0 120 366 2 508 543,56

01.01.21-18.02.21 49 31 018 390 6,0 120 365 607 169,45

15.08.23-14.09.23 31 31 018 390 22,0 120 365 1 408 467,90

15.09.23-26.10.23 42 31 018 390 20,0 120 365 1 734 769,85

27.10.23-14.12.23 49 31 018 390 16,0 120 365 1 619 118,53

15.02.23-07.02.24 55 31 018 390 15,0 120 365 1 703 791,82

___________________________________________________________ ________

Всього: 28 924 364,37

Таким чином, стягненню з держави на користь позивача внаслідок порушення строків відшкодування ПДВ: за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390 грн - підлягає пеня у сумі 14 282 652,80 грн, за травень 2015 року в розмірі 70 033 398 грн - пеня у сумі 32 247 408,90 грн, за червень 2015 року в розмірі 62 816 567 грн пеня у сумі 28 924 364,37 грн.

На підставі викладеного више, керуючись приписами ст.ст. 90, 242 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову ПРАТ «ЄМЗ».

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 94, 205, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (, зареєстроване місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 93А, кабінет 301) до Державної податкової служби України (, зареєстроване місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8), Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП 43968079, зареєстроване місцезнаходження: 49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр.-т Поля Олександра, буд. 57), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (, зареєстроване місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А), Головного управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070187, зареєстроване місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська (Центральний район), буд. 59), Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр.-т Миру, буд. 68) про стягнення заборгованості бюджету із суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо повернення Приватному акціонерному товариству «Єнакієвський металургійний завод» з державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість: за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390,00 грн, за травень в розмірі 70 033 398,00 грн та за червень 2015 року в розмірі 62 816 567,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (, місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 93А, каб. 301) заборгованість бюджету з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року в розмірі 31 018 390,00 грн, за травень 2015 року в розмірі 70 033 398,00 грн, за червень 2015 року в розмірі 62 816 567,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (, місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 93А, каб. 301) пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року в розмірі 12 851 897,66 грн, за травень 2015 року в розмірі 29 017 046,47 грн, за червень 2015 року в розмірі 26 026 885,66 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні в присутності (в режимі відеоконференції) представника позивача та представників (в порядку самопредставництва) відповідачів.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 8 травня 2024 року.

Суддя Н.П. Волгіна