Справа № 400/4332/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 травня 2024 р. № 400/4332/24

м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з матеріалами

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій просить:

"- визнати протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати мені за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 провести за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року нарахування та виплатити грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

- визнати протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати мені за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.01.2021 року по 01.07.2021 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 провести за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.01.2021 року по 01.07.2021 року нарахувати та виплатити мені грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704.

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення мені нарахування та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.07.2018 року по 01.07.2021 року включно із застосуванням щомісячної індексації різниці в розмірі 4463,15 грн. відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести мені нарахування та виплату щомісячної фіксованої індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.07.2018 року по 01.07.2021 року включно із застосуванням щомісячної індексації різниці в розмірі 4463,15 грн. відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078..

- визнати протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн.

- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 та щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн.

- визнати протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 за 2018-2021 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн.;

- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 за 2018-2021 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та щомісячної фіксованої індексації в розмірі 4463,15 грн. та здійснити доплату донарахованих сум;"

За правилами пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає таке.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позовної заяви додані копії паспорта позивача, довідки про присвоєння позивачу ідентифікаційного номера, посвідчення учасника бойових дій та витягів з наказів про зарахування позивача до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та виключення його з відповідних списків.

Позивач посилається у позовній заяві на обставини, на підтвердження яких не додав доказів, не зазначив, якими доказами це підтверджується.

Зокрема, це такі обставини, як нарахування і виплата йому грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 (1762,00 грн), ненарахування і невиплата індексації грошового забезпечення в фіксованому розмірі 4463,15 грн.

У позовній заяві заявлені позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію у фіксованій сумі - 4 463,15 грн на місяць за період з 03.07.2018 до 01.07.2021.

Одночасно у позовній заяві не зазначено обставин, якими позивач обгрунтовує такі вимоги, зокрема, чому він вважає, що має право на індексацію у фіксованій сумі та саме в сумі 4463,15 грн.

У позовній заяві міститься посилання на загальне правило, що сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, тобто 4 463,15 - 0 = 4 463,15 грн.

За такого вбачається, що позивач заперечує підвищення його доходу в березні 2018 року, оскільки зазначає розмір такого підвищення як "0" (нуль).

Одночасно в позовній заяві не зазначено, на підставі чого позивач визначив суму підвищення доходу в березні 2018 року як "0". Зокрема, не зазначено, яку саме суму становить дохід позивача у лютому 2018 року та в березні 2018 року, якими доказами це підтверджується (з наданням відповідних доказів).

Позивач заявив позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, але не зазначив у позовній заяві, чи виплачувалася йому така допомога взагалі, коли і в якій сумі, і на підставі чого він вважає, що вона обчислена неправильно (виплачена в неповному розмірі). Відповідно, не подано доказів на підтвердження цих позовних вимог. Це саме стосується і вимог щодо нарахування і виплати грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки.

Підсумовуючи вищезазначене, позивачу належить зазначити відповідні обставини в позовній заяві та надати докази на їх підтвердження.

Згідно з частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частини третя і п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина перша статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону належить керуватися з питання перевірки дотримання строку звернення до адміністративного суду, суд керується правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 та від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Верховний Суд виснував, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, Верховний Суд суд наголосив, що відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.04.2023.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Тобто право на звернення до суду із позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022) не обмежувалося будь-яким строком.

Постановою від 27.06.2023 № 651 Кабінет Міністрів України скасував з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, з 01.07.2023 почався відлік 3-місячного строку звернення до суду з позовними заявами (у спорах, пов`язаних з порушенням законодавства про оплату праці).

30.09.2023 відповідний строк закінчився.

Позовна заява подана до суду 26.04.2024 (дата направлення позовної заяви поштою), тобто з пропуском 3-місячного строку звернення до суду з позовом.

Зазначені висновки суду відповідають також правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.11.2023 у справі № 160/5468/23, в якій Верховний Суд виснував: «З огляду на наведене, суд апеляційної інстанцій дійшов помилкового висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022), оскільки право позивача на звернення до суду із цим позовом, відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022), не обмежене будь-яким строком, а ураховуючи, що станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, установлений Кабінетом Міністрів України, тому строк, визначений частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022), не підлягає застосуванню, оскільки такий продовжено на строк дії карантину, який закінчився 30.06.2023».

Суд звертає увагу, що у справі № 160/5468/23 звернення до суду відбулося 21.03.2023, тобто під час дії карантину.

Отже, звернення до суду у відповідній категорії справ вважається своєчасним, якщо позивач звернувся до суду протягом 3-х місяців після закінчення карантину (тобто протягом 3-х місяців з початку застосування частин першої, другої статті 233 КЗпП України в редакції з 19.07.2022).

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позивачу належить надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження наявності цих причин.

Згідно з частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, зокрема подати до Миколаївського окружного адміністративного суду:

- позовну заяву, оформлену відповідно до статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали;

- докази на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, що подається на виконання цієї ухвали (крім тих, що були додані до позову в первинній редакції);

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, тобто такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження наявності цих причин.

3. Попередити позивача, що наслідком неусунення недоліків позовної заяви в установлений судом строк є повернення такої позовної заяви позивачу.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає до оскарження окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Птичкіна