Справа № 300/1550/24
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2024 р. справа № 300/1550/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Могили А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пупенко Іван Васильович, до Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пупенко Іван Васильович, звернувся в суд із позовною заявою до Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 01.09.2022, яким скасовано рішення від 25.06.2012 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 за територіальним походженням відповідно до ч.9 (станом на 2012 рік ч.3) ст.8 Закону України "Про громадянство України".
Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.09.2022 Управлінням державної міграційної служби України в Івано-Франківській області прийнято рішення про скасування свого рішення від 25.06.2012 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 . Спірне рішення вважає незаконним, прийнятим з порушенням вимог Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень та Закону України "Про громадянство України", оскільки станом на момент прийняття рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області перевіряло надані документи, будь-яких порушень законодавства не встановило. Таким чином, обґрунтування відповідачем рішення про скасування громадянства свідомим поданням неправдивих відомостей і фальшивих документів, не відповідає дійсності.
Ухвалою суду від 26.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що відповідно до наказу ДМС України від 29.06.2022 №124 відповідачем проведено перевірку матеріалів справ про оформлення набуття громадянства України, в тому числі і справи позивача. За результатами зазначеної перевірки виявлено, що від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, 25.06.2012 подано до Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області неправдиві відомості та фальшиві документи, а саме свідоцтво про народження. Згідно з відомостями ВДРАЦС у місті Івано-Франківську свідоцтво про народження позивача серії НОМЕР_1 від 14.10.2004 відділом не видавалося, актовий запис відсутній, факт видачі зазначеного свідоцтва підтвердити неможливо. Разом з тим встановлено, що у ОСОБА_1 є паспорт громадянина Республіки Білорусь, що підтверджує його місце народження саме у Республіці Білорусь. Отже на думку відповідача, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.
У відповіді на відзив представник позивача вказав, що слід критично розцінювати твердження відповідача про наявність у позивача правовстановлюючих документів у Республіці Білорусь, адже позивач не є громадянином вказаної країни та ніколи ним не був. Вказав на порушення відповідачем процедури перегляду прийнятого рішення про оформлення громадянства, а також повідомлення позивача про прийняття рішення скасування громадянства.
У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача, окрім зазначених раніше у відзиві пояснень, вказав, що ОСОБА_2 разом із заявою про оформлення набуття дитиною ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням 25.06.2012 подав зобов`язання припинити дитиною іноземне громадянство.
Відповідач після початку розгляду справи по суті надіслав до суду заперечення на додаткові пояснення представника позивача, в якому піддав сумніву легітимність надання позивачу правової допомоги в даній справі.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що до Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області 25.06.2012 надійшла заява та документи ОСОБА_3 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням його сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підставою для набуття громадянства є народження на території України, на підтвердження чого ОСОБА_4 надано свідоцтво про народження сина серії НОМЕР_1 , виданого 14.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.46).
З даного свідоцтва вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в м. Івано-Франківськ, Україна.
За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідачем 25.06.2012 прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про громадянство України".
Далі, позивач 08.01.2014 отримав проїзний документ дитини, 22.05.2019 - паспорт громадянина України, а 03.06.2019 паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.28-30).
Як зазначає у відзиві відповідач, на підставі наказу ДМС від 29.06.2022 №124 "Про затвердження плану заходів з організації роботи з відцифрування справ про набуття громадянства України та припинення громадянства України та їх подальшого централізованого зберігання, плану-графіку їх відцифрування у 2022 році" працівниками Управління ДМС в Івано-Франківській області проведено перевірку справи №5083 про оформлення набуття громадянства України за заявою громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 .
За результатами проведеної перевірки законності набуття громадянства України ОСОБА_1 , Надвірнянським відділом Управління ДМС в Івано-Франківській області підготовлено подання №56 від 17.08.2022 та прийнято рішення про скасування рішення Управління ДМС в Івано-Франківській області від 25.06.2012 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням, у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто ним внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей та фальшивих документів (а.с.18, 49-50).
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" №2235-III від 18.01.2001 (далі Закону №2235-ІІІ).
Відповідно до положень ст. 1 Закону №2235-ІІІ громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках, а громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Як визначено приписами п.2 ст. 6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається за територіальним походженням.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону №2235-ІІІ (в редакції на момент народження позивача) дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.
В той же час, положеннями ст.17 Закону №2235-ІІІ (в редакції на момент прийняття спірного рішення) передбачено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Відповідно до положень п.2 ч.1 п.2 ст.19 Закону №2235-ІІІ підставами для втрати громадянства України є набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.
Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.
При цьому, відповідно до приписів ст.21 Закону №2235-ІІІ рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства. Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Згідно зі ст.24 Закону №2235-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: 1) встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; 2) прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами десятою дванадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 3) підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 4) прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону; 5) скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; 6) виконання рішень Президента України з питань громадянства; 7) видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України; 8) вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України; 9) ведення обліку осіб, які набули громадянство України, та осіб, які припинили громадянство України; 10) проведення за заявою осіб, які перебувають на території України на законних підставах, перевірки їх належності до громадянства України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, один раз на півріччя інформує Комісію при Президентові України з питань громадянства про виконання рішень Президента України з питань громадянства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження, передбачені частиною першою цієї статті, стосовно осіб, які проживають на території України.
Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (далі Порядок провадження №215/2001) визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Згідно з п. 88 Порядку провадження №215/2001, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби готуються такі документи:
Для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.
Згідно з пунктами 96, 97 Порядку провадження №215/2001 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.
Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Отже, за приписами вищенаведеного Порядку, рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України приймаються начальником управління міграційної служби в області або його заступником на підставі подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку.

В даній справі спірне рішення від 01.09.2022 прийнято керівником територіального підрозділу ДМС України, а саме начальником Надвірнянського відділу УДМС в Івано-Франківській області та затверджене заступником начальника УДМС в Івано-Франківській області, що на переконання суду суперечить приписам пункту 97 Порядку провадження №215/2001 (в редакції від 30.04.2022), в тому числі й за формою, передбаченою ще наказом МВС від 16.08.2012 №715, яка потребує змін.

Надаючи оцінку підставам скасування рішення про набуття громадянства України ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

З аналізу статті 21 Закону №2235-III та пункту 88 Порядку провадження №215/2001 вбачається, що необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України є встановлення факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Суд зазначає, що встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу свідомо неправдивих відомостей, обман заявника при оформленні набуття громадянства України.

Враховуючи це, у справі, що розглядається, спірним питанням є наявність чи відсутність доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_1 або злочинний намір, подачу його законним представником свідомо неправдивих відомостей, при оформленні набуття громадянства України.

Відповідно до матеріалів справи, під час звернення громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3 із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням сином ОСОБА_1 до органу міграційної служби було надано документ, передбачений п.24 Порядку провадження №215/2001, - свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 14.10.2004 (а.с.46).

Згідно з відомостями відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 07.06.2022 №234/25.17.6-16 та від 24.08.2022 №345/25.17.6-16 свідоцтво про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 14.10.2004, відділом ДРАЦС у місті Івано-Франківську не видавалося, актовий запис відсутній, факт видачі зазначеного свідоцтва підтвердити неможливо (а.с.44-45).

Відповідач також зазначає, що ним встановлено наявність в ОСОБА_1 свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 03.11.2004 відділом ЗАГС Пінського міського відділу Брестської області Республіки Білорусь, а також паспорта громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_3 , виданого 26.06.2007 Міністерством внутрішніх справ Республіки Білорусь.

Вказане на думку представника відповідача підтверджує місце народження позивача саме в Республіці Білорусь. За таких обставин відповідач дійшов висновку, що процедура набуття громадянства України ОСОБА_1 відбулася в порушення вимог чинного законодавства України.

Як вбачається зі спірного рішення про скасування попереднього рішення відповідача від 25.06.2012 про оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, єдиною підставою для його скасування зазначено подання свідомо неправдивих відомостей та фальшивих документів.

Однак, суд не може погодитися із такою мотивацією рішення відповідача, оскільки ним, як суб`єктом владних повноважень, до матеріалів справи не надано доказів того, що позивач набув громадянство України внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 звертаючись до органу міграційної служби в Івано-Франківській області з приводу набуття громадянства України його сином за територіальним походженням, надав копію свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 14.10.2004, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, яким підтверджено, що ОСОБА_1 народився в м. Івано-Франківську, про що у книзі реєстрації актів про народження здійснено запис №1783 (а.с.46).

Очевидним є те, що прийняття відповідного рішення відбувається на підставі поданих заявником документів, які перевіряються посадовими особами органів міграційної служби України на предмет їх відповідності та встановлення обставин, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Власне алгоритм дій посадових осіб органів міграційної служби України визначений в Порядку провадження №215/2001, в пункті 89 якого зокрема визначено, що територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою. Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

Територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою. Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України. Рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України або про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови (пункту 90 Порядку провадження №215/2001).

Тобто посадові особи органу ДМС в Івано-Франківській області підстав для відмови у набутті позивачем громадянства України за територіальним походженням не виявили, у зв`язку з чим, 25.06.2012 УДМС в Івано-Франківській області прийнято рішення про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням.

Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути обґрунтованим, тобто враховувати усі обставини, що мають значення для його прийняття, під час його прийняття суб`єкт владних повноважень повинен діяти безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Суд вважає, що приймаючи спірне рішення відповідачу не достатньо вказати в ньому про фальшивість документів і неправдивість відомостей без належного підтвердження таких тверджень.

Важливо пам`ятати, що підробка документів є кримінально караним діянням, встановлення даного факту має підтверджуватися виключно вироком суду в рамках кримінального провадження, а згідно з приписами статті 62 Конституції України до набрання вироком законної сили, особа не може вважатися такою, що скоїла підробку документів.

Відповідачем не зроблено посилань на жодні документи, передбачені кримінально-процесуальним законом, які б надавали оцінку свідоцтву про народження позивача на предмет його підроблення або діям посадових осіб, які вносили та засвідчували відомості, що в ньому зазначені.

Окрім цього, судовим рішенням по справі №344/10297/23 від 07.08.2023, яке набрало законної сили 07.09.2023, встановлено факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Івано-Франківськ, від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки Республіки Білорусь (а.с.56-57).

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після набрання законної сили рішенням суду по справі №344/10297/23, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління юстиції позивачу 27.10.2023 видано нове свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 (а.с.5).

Отже, висновки відповідача про те, що документи, надані при зверненні із заявою про набуття громадянства були підроблені, не підтверджено належними та достатніми доказами.

Судом не може бути взята до уваги інформація, викладена відповідачем в запереченні на відповідь на відзив, щодо невиконання зобов`язання припинити дитиною іноземне громадянство, оскільки така інформація не слугувала підставою для прийняття спірного в цій справі рішення.

Посилання відповідача на те, що в силу норм Закону №2235-III особа, яка набула громадянство України, має припинити громадянство (підданство) цієї держави і подати органу, що прийняв рішення про набуття дитиною громадянства України, документ про припинення її громадянства (підданства), виданий уповноваженим на те органом цієї держави, а у разі неотримання з незалежних причин документа про припинення дитиною громадянства (підданства), зобов`язується подати декларацію про відмову дитини від громадянства (підданства) цієї держави, є цілком вірним.

Однак, суд в даній справі покликаний надати мотивовану оцінку аргументам сторін щодо правомірності спірного рішення з підстав його прийняття. При цьому, суд не вправі оцінювати докази виконання чи невиконання зобов`язання про припинення іноземного громадянства, так як ця обставина не слугувала підставою для скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням.

Таким чином, з наданих письмових пояснень та матеріалів справи судом встановлено, що жодна з підстав яка була зазначена в ході проведення відповідачем перевірки не була обґрунтована та підтверджена належними доказами. Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття спірного рішення про скасування рішення про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням.

Паспорт громадянина України було отримано позивачем на підставі Закону України "Про громадянство України".

Відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Отримавши паспорт громадянина України ОСОБА_1 добросовісно вважав, що громадянство України набуто ним у відповідності до вимог українського законодавства. Зокрема, позивач в місті Івано-Франківську здобув базову середню освіту та здобуває вищу освіту в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу (а.с.31-32, 34).

Конституційний Суд України у Рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 висловив правову позицію, відповідно до якої рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Відповідач, виявивши допущене порушення процедурних норм посадовою особою державного органу та не довівши жодним чином протиправності дій позивача, встановив негативні наслідки саме для позивача, що є неприпустимим.

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачити наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 21 грудня 2017 року №3-р/2017, від 20 грудня 2017 року №2-р/2017).

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає рішення Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 01.09.2022 про скасування рішення щодо набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За приписами ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішеннях розкриває питання загальних вимог щодо виправданості втручання у права, гарантовані статтями 8-10 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Так, у рішенні в справі "Курочкін проти України" (Kurochkin v. Ukraine) від 20.05.2010 (заява №42276/08) вказано, що втручання у право на повагу до сімейного життя становить порушення статті 8, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не має однієї або кількох законних цілей, зазначених у пункті 2 статті 8, а також не є" необхідним у демократичному суспільстві" для досягнення такої цілі чи цілей (рішення від 7.08.1996 у справі" Йогансен проти Норвегії" (Johansen v. Norway), Reports 1996-III, с.10011002, п.52). Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (рішення в справі "Кутцнер проти Німеччини", п.60, та рішення від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine), заява №39948/06, п.47).

У рішенні у справі "Ляшко проти України" (Lyashko v. Ukraine) від 10.08.2006 (заява №21040/02, п.47) вказано, що Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми. Таким чином, важливим є визначити, чи належним чином національні органи влади використали свою свободу повноважень.

Суд вважає правильним зробити висновок, що будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

В справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом", бути чіткими і переконливими.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо доводів відповідача в цілому, то суд відзначає, що в адміністративному судочинстві в першу чергу з`ясовується наявність права позивача, як обумовленої природою людини і суспільства системи регулювання суспільних відносин, що виражає свободу особистості, та якій притаманні нормативність, формальна визначеність в офіційних джерелах і забезпеченість можливістю державного примусу, по друге - встановлення факту, що є матеріалом для певних висновків і відповідає об`єктивній дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 1211, 20 грн. сплачених судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (, вул. Академіка Гнатюка, 29, м. Івано-Франківськ) від 01.09.2022 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 25.06.2012 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) за територіальним походження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (, вул. Академіка Гнатюка, 29, м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.