Справа № 240/42513/21
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/42513/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Чернової Г.В., суддів: Черняхович І. Е., Єфіменко О.В. розглянувши у порядку письмового провадження заяву про перегляд справи за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення по справі №240/42513/21, в якій просить:

- скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/42513/21;

- хвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , яким: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати пенсії з 10 листопада 2021 року згідно з положеннями статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не у повному розмірі; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату моєї пенсії у розмірі, визначеному частиною третьою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 6 червня 1996 року №230/96-ВР.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що його права порушено, адже рішенням Конституційного Суду України від 3 квітня 2024 року № 4-р(І)/2024 у справі № 3 18/2023(39/23, 95/23) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами., тому ОСОБА_1 вважає, що рішенням суду І інстанції від 23.02.2022 у справі 240/42513/21 не враховано вищезгадане рішення КСУ і відмовлено безпідставно, тому вважає за необхідне переглянути рішення суду від 23.02.2022 за виключними обставинами.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів заяву передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Чернової Г.В., суддів: Черняхович І. Е., Єфіменко О.В.

Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року суд відкрив провадження за заявою про перегляд справи за виключними обставинами.

Для розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, судом було призначене судове засідання на 09.05.2024 року о 15 год. 30 хв., про що повідомлено заявника (позивача) та відповідача.

Заявник в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його у часті (вх. № 25009 від 02.05.2024).

Відповідач подав відзив на заяву, в якому просить відмовити в її задоволенні. На огрунтування своїх доводів, зазначив, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі 240/42513/21 не можна вважати невиконаним, так як Головне управління здійснило перерахунок пенсії Позивача відповідно до законодавства яке діяло на час настання спірних правовідносин, адже відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти зворотної дії в часі не мають.

Також в резолютивній частині рішення КСУ від 3 квітня 2024 року № 4-р(І)/2024 у справі № 3-18/2023(39/23, 95/23) вказано, що «Частина третя статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, визнана неконституційною, утрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами.» Так як рішення КСУ від 03.04.2024 набере законної сили через 3 місяці після закінчення воєнного стану можна вважати, що позовні вимоги Позивача матимуть місце у майбутньому а тому це є передчасною вимогою. Станом на дату виникнення спірних правовідносин у 2022 році Головним управлінням було правильно і відповідно до діючого на той час законодавства здійснення перерахунок пенсії Позивача, що і слугувало відмові Позивачу у задоволенні позовних вимог так як фактично право не було порушено.

Після з`ясування позиції представника відповідача та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, судом без виходу до нарадчої кімнати було винесено протокольну ухвалу про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.1 ст.368 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильській катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії Б від 11.07.2019.

Позивач отримував пенсію як особа з інвалідністю III групи.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Підставою прийняття такого рішення слугувало те, що розмір пенсії позивача більший, ніж мінімальна пенсійна виплата для інвалідів 3 групи, у відповідача були відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що є свідченням правомірності відмови у перерахунку і виплаті пенсії відповідно Рішення Конституційного Суду України у справі №3-333/2018 (4498/18) від 07.04.2021.

Положення щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі Закон України №796-ХІІ).

Відповідно до статті 49 цього Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно статті 54 Закону України № 796-XII у редакції до 01 січня 2015 року, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII (далі Закон України №76-VIII), яким текст статті 54 Закону України № 796-XII викладено у новій редакції. Зокрема, частину 3 та 4 замінено положеннями такого змісту: «Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Наведені зміни набрали чинності з 01 січня 2015 року.

07 квітня 2021 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-333/2018 (4498/18) ухвалив рішення №1-р(ІІ)/2021, яким визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину 3 статті 54 Закону України №796-ХІІ у редакції Закону України №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також у рішенні суду зазначено, що наведена правова норма втрачає чинність через 3 місяці з дня його ухвалення, а Верховна Рада України протягом цього часу має привести нормативне регулювання у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

У разі не приведення нормативного регулювання у відповідність із Конституцією України та цим рішенням через три місяці з дня його ухвалення застосуванню підлягатиме частина 4 статті 54 Закону України № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР:

«В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком».

На виконання рішення Конституційного Суду України 29 червня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» №1584-ІХ (далі Закон України №1584-ІХ).

Пунктом 2 розділу І цього Закону частину 3 статті 54 Закону України №796-ХІІ викладено у новій редакції наступного змісту: «В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень».

Також зазначену правову норму доповнено частинами 4 та 5, а саме: «Розміри пенсії, передбачені частиною 3 цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.».

Згідно пункту 1 розділу ІІ Закону України №1584-ІХ він набирає чинності з 01 січня 2022 року, крім пункту 2 розділу І цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 01 липня 2021 року.

На виконання наведених положень відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, що підтверджується копією матеріалів пенсійної справи, наданою відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що положення частини 3 статті 54 Закону України № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР застосуванню не підлягають, оскільки Верховною Радою України виконано рішення Конституційного Суду України у визначений у ньому строк.

Заявник вказує, що оскільки висновки суду про відмову у задоволенні позову ґрунтувалися на неконституційних положеннях закону, а рішення суду є не виконаним, то наявні підстави для перегляду за виключними обставинами рішення суду у справі №240/42513/21.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Положеннями частини 1 статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Отже, для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС необхідне одночасне існування двох обставин:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи;

2) судове рішення, яке просить переглянути заявник, повинно було підлягати виконанню, тобто таке рішення ще не виконано.

Таким чином, положення пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18 зазначив, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини 5 статті 361 КАС України, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що рішенням у даній справі, про перегляд, якого за виключними обставинами з відповідною заявою звернувся позивач, у задоволенні позову відмовлено, а тому відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові 19.02.2021 у справі №808/1628/18, вказане судове рішення не може вважатись невиконаним в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, оскільки таке судове рішення набрало законної сили та не передбачає примусового виконання.

У постанові від 07.07.2023 у справі №818/1793/18 Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав змінювати практику вирішення подібних правових питань, яка на сьогодні уже є сталою, шляхом відступлення від своєї раніше висловленої правової позиції щодо застосування пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII.

Судом встановлено, що Перший сенат Конституційного Суду України 03 квітня 2024 року по справі № 3-18/2023 (39/23, 95/23) ухвалив рішення за конституційною скаргою яким визнати такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами.

Конституційний Суд України за результатом аналізу статей 3, 16, 50 Конституції України, Рішення від 7 квітня 2021 року №1-р (II /2021констатує, що Верховна Рада України Законом №1584 повторно запровадила правове регулювання з тим самим недоліком, а саме визначила у частині 3 статті 54 Закону №796 мінімальні розміри державної пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах менших, ніж їх було гарантовано Законом №796 у редакціїЗакону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 6 червня 1996 року №230/96-ВР.

Тому, "повторно запровадивши правове регулювання з тим самим недоліком, Верховна Рада України порушила вимогу частини 2 статті 8 Основного Закону України, за якою закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй" (абзац четвертий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2018 року №13-р/2018).

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що частиною 3 статті 54 Закону №796 в чергове порушено належний рівень соціального захисту та обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не відповідає частині 11 статті 3, частині 2 статті 8, статті 16, частині 3 статті 22, частині 1 статті 46, частині 1 статті 50 Конституції України.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини рішення на яке посилається позивач, як на підставу задоволення заяви, яка розглядається, частина 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022 зі змінами.

Суд враховує вказані обставини, проте зазначає, що прийняття Конституційним Судом України Рішення від 03 квітня 2024 року по справі №3-18/2023 (39/23, 95/23) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже спірні правовідносини виникли до втрати чинності відповідною нормою.

Такий підхід до застосування наслідків визнання правового акту чи його частини неконституційним при розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами також був застосований Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові 19.02.2021 у справі №808/1628/18, що враховується судом в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Більше того, суд наголошує, що воєнний стан запроваджений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022 діє по даний час та не скасований.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною 1 статті 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Підсумовуючи вищевказане, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у зв`язку з виключними обставинами, а відтак залишає судове рішення в силі.

Керуючись статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами по адміністративній справі № 240/42513/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 240/42513/21 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошені вступна та резолютивна частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Чернова

Судді О.В. Єфіменко

І. Е. Черняхович