Справа № 420/3326/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3326/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши питання про поновлення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 22.05.2022 року №285 та зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення спеціального розслідування» від 22.05.2022 року №285;

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №331 від 28.06.2022 «Про результати спеціального розслідування»;

3. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити проведення службового розслідування за фактом травмування стрільця помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мало місце 19 червня 2022 року, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» від 21.11.2017 № 608;

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 призначити проведення службового розслідування за фактом травмування стрільця помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мало місце 19 червня 2022 року, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» від 21.11.2017 № 608.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач проходив службу будучи стрільцем помічником гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , а не водієм та що його не уповноважували керувати транспортним засобом ані в день ДТП, ані взагалі (відповідні накази відсутні), та і об`єктивно не могли цього зробити, адже позивач не володіє навиками керування транспортним засобом та не має посвідчення водія.

Також позивач вказує, що ані в Акті проведення спеціального розслідування за фактом травмування №120, ані в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №331 від 28.06.2022 «Про результати спеціального розслідування» не зазначено конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивач травмувався, хто ще перебував в транспортному засобі разом зі мною на момент ДТП, яким чином було встановлено, що позивач перебував за кермом транспортного засобу під час ДТП та інші суттєві обставини, та те, що під час проведення спеціального розслідування за фактом його травмування не було взято у позивача пояснень та не ознайомлено ані з наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення спеціального розслідування» від 22.05.2022 року №285, ані з Актом проведення спеціального розслідування за фактом травмування №120, ані з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №331 від 28.06.2022 «Про результати спеціального розслідування», ані з будь-якими іншими документами, які містяться в матеріалах спеціального розслідування. Саме дії водія військовослужбовця ОСОБА_2 , які виразились у порушенні Правил дорожнього руху стали причиною його травмування.

Ухвалою від 22.02.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

Також ухвалою суду від 22.02.2023 року задоволено клопотання позивача; доручено військовій частині НОМЕР_1 надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчену копію: наказу від 22.05.2022 року №285; усіх документів, які слугували підставою для прийняття наказів 22.05.2022 року №285, від 28.06.2022 року №331; зупинено провадження по справі №420/3326/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів від 22.05.2022 року №285, від 28.06.2022 року №331 та зобов`язання вчинити певні дії до надходження відповіді на доручення.

До суду від представника Міністерства оборони України надійшов відзив на позов, в якому вказано, що викладені у позовній заяві доводи є необґрунтованими, та що заявлені до Міністерства оборони України вимоги з боку позивача є необґрунтованими та незаконними.

14.03.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив Міністерства оборони України (вх. №7659/23).

Представником військової частини НОМЕР_1 07.04.2023 року до суду надано відзив (вх. №10970/23), в якому зазначено, що після ознайомлення із позовною заявою ОСОБА_1 , тимчасово виконуючий обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи старшим лейтенантом ОСОБА_3 було написано рапорт про скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 , та акту службового розслідування, а саме: наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про призначення спеціального розслідування" №285 від 19 червня 2022 року; наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати спеціального розслідування" №331 від 28 червня 2022 року; акту №120 проведення спеціального розслідування за фактом травмування старшого солдата ОСОБА_1 .

Натомість, вказує представник відповідача, командування військової частини НОМЕР_1 рапорт прийняли до уваги, та командир військової частини НОМЕР_1 скасував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28 червня 2022 року №331, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2023 року №323 "Про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 червня 2022 року №331" та на теперішній час, у військовій частині НОМЕР_1 проводиться службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли травмуванню стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_1 внаслідок скоєння ДТП, а також, з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дій або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення станом на 19 червня 2022 року.

Тобто, зазначає представник відповідача, військова частина НОМЕР_2 виконала передчасне зобов`язання адміністративним судом щодо скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28 червня 2022 року №331.

14.04.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив військової частини НОМЕР_2 (вх. №11912/23).

Ухвалою суду від 11.04.2023 року поновлено провадження по справі №420/3326/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів від 22.05.2022 року №285, від 28.06.2022 року №331 та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 23.08.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та доручено військовій частині НОМЕР_1 надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії: всіх матеріалів службового розслідування за фактом травмування стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №323 від 29.03.2023; довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно до додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 № 402.

13.05.2024 року ухвалами суду:

- поновлено провадження по справі №420/3326/23;

- закрито провадження у справі №420/3326/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №331 від 28.06.2022 «Про результати спеціального розслідування».

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзивів на позов та відповідей на відзив, докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, що підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського, сержантського та старшинського складу від 30 листопада 2021 року у військовій частині НОМЕР_1 .

19 червня 2022 року під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, старшим солдатом ОСОБА_1 стрільцем помічником гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 було отримано травму, у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2022 року №285 «Про призначення службового розслідування (спеціального)» наказано провести службове розслідування стосовно факту травмування стрільця помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .

28.06.2022 року за результатами спеціального службового розслідування було складено акт №120, яким зроблено висновок, що травмування сталось з власної необережності старшого солдата ОСОБА_1 , внаслідок неналежного виконання ним ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість. Вини будь-яких інших осіб в ході розслідування не встановлено, фізичний вплив з боку інших осіб комісією виключається, умислу ухилитись від військової служби в старшого солдата ОСОБА_1 не було.

На підставі зазначеного акту спеціального службового розслідування №120 командиром військової частини НОМЕР_1 28.06.2022 року прийнято наказ №331 «Про результати службового розслідування».

Водночас, представником військової частини НОМЕР_1 до суду надано витяг з наказу військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 року №323, яким скасовано наказ від 28.06.2022 року №331 та копію наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2023 року №340 «Про результати спеціального службового розслідування», проведеного на підставі наказу від 29.03.2023 року №323, яким встановлено, що травмування сталося в результаті порушень правил дорожнього руху головним сержантом 2 мотопіхотної роти старшим сержантом ОСОБА_4 , внаслідок неналежного виконання ним ст. 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість. Вини будь-яких інших осіб в ході розслідування не встановлено, фізичний вплив з боку інших осіб комісією виключається.

Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 № 1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Вказаний Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

За змістом пункту 5 розділу І вказаного Порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.02.2001 № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360.

Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами).

За змістом абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ Інструкції про розслідування розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Розділом ІІІ Інструкції визначено порядок спеціального розслідування нещасних випадків, випадків зникнення та випадків смерті військовослужбовців, та у п. 1 вказано, що спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком; нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю; випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби; випадки смерті військовослужбовців.

Спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією (п.4 розділу ІІІ Інструкції).

Командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2: протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції; протягом трьох робочих днів після видання наказу надіслати матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказу командиру (начальнику), який призначив розслідування, до військового органу державного нагляду або контролю, до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні, а також до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, де проводилось кримінальне провадження за фактом травмування, загибелі, зникнення або смерті військовослужбовця (п.7 розділу ІІІ Інструкції).

Водночас, судом встановлено, що наказ відповідача від 28.06.2023 року №331 (прийнятий на підставі акту спеціального розслідування за фактом травмування від 28.06.2022 року №120, яке проведене на підставі наказу відповідача від 22.05.2022 року №285), був скасований.

Отже, з викладеного вбачається, що наказ військової частини НОМЕР_1 «Про призначення спеціального розслідування» від 22.05.2022 року №285 є реалізованим шляхом проведення спеціального розслідування за фактом травмування, за наслідками якого складено акт від 28.06.2022 року №120.

При цьому, акт перевірки від 28.06.2022 року №120 у свою чергу є нереалізованим, оскільки прийнятий на його підставі наказ військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2023 року №331 скасований самим же відповідачем.

Отже, вказане свідчить про те, що наказ військової частини НОМЕР_1 «Про призначення спеціального розслідування» від 22.05.2022 року №285 не породжує жодних негативних наслідків для позивача та не порушує його права.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом наведених норм судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 19 квітня 2018 року у справі №800/442/17, від 19 квітня 2018 року у справі №800/440/17, від 25 квітня 2018 року у справі №711/7586/16-а, від 31 травня 2018 року у справі №587/300/16-а.

Рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до рішення Верховного Суду від 19.03.2018 справа № 9901/414/18, провадження № П/9901//414/18 завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Для того щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Отже, зважаючи на те, що права позивача наказом військової частини НОМЕР_1 «Про призначення спеціального розслідування» від 22.05.2022 року №285 не порушені, відтак позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення спеціального розслідування» від 22.05.2022 року №285 задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і похідні вимог позивача щодо зобов`язання вчинити дії зважаючи також на те, що відповідачем проведено нове спеціальне розслідування щодо травмування позивача та зроблено висновок про відсутність у цьому його вини.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відтак, на підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 22.05.2022 року №285 та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі:

- Міністерство оборони України (пр-кт Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168, );

- військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя С.М. Корой