Справа № 295/3229/24
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3229/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №724407 від 16.02.2024 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови він 16.02.2024 року о 16 год. 32 хв., керуючи транспортним засобом Audi А4, р.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Покровська-Сціборського здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний колір світлофору та під час зупинки на вимогу працівників поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 8.7.3 «е» та 9.9 «б» ПДР України. ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівниками поліції не було доведено належними й допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, відтак в діях останнього не було складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.03.2024 року у зазначеній справі відкрито провадження та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідача - Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначено, що із відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції вбачається, що інспектори поліції неодноразово повідомляли, що про факт вчинення правопорушення, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофору, дізналися від громадянки, яка свої дані повідомляти поліцейським відмовила. Тому з метою реагування на вказане повідомлення було орієнтовано особовий склад у радіоефірі для зупинки транспортного засобу Audi А4, р.н. НОМЕР_1 . Вказаний в орієнтуванні автомобіль було зупинено за адресою: АДРЕСА_1 , про що було повідомлено водія. Крім того, в ході спілкування поліцейські повідомляли водію про порушення в частині не увімкнення аварійної світлової сигналізації та просили увімкнути її, на що ОСОБА_1 ніяк не реагував. Сукупно оцінюючи вказаний відеофайл, надані позивачем пояснення на місці зупинки його автомобіля працівниками поліції, а також те, що безпосередньо інспектор поліції вказаний момент особисто зафіксував, говорять про порушення позивачем ПДР та намагання його уникнути шляхом звернення до суду з безпідставним позовом. На переконання представника, підстав для умисного спотворення обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин з позивачем, а виконував обов`язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не було. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем не надано. До відзиву був долучений диск із відповідним відеозаписом.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 16.02.2024 року командиром взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Захарчуком Р.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №724407, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається зі змісту постанови, 16.02.2024 року о 16 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi А4, р.н. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Покровська-Сціборського здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний колір світлофору та під час зупинки на вимогу працівників поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 8.7.3 «е» та 9.9 «б» ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами п. 8.7.3 «е» ПДР України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар (п. 9.9 «б» ПДР України).

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та доказів.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому за змістом частиною 2 указаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з оскаржуваною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння двох адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП (позивачем помилково зазначена «ч. 2 ст. 127 КУпАП»), а саме у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 п.п. 8.7.3 «е» та 9.9 «б» ПДР України проїзду перехрестя на заборонний (червоний) сигнал світлофора та не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки на вимогу поліцейського.

В обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення відповідачем до відзиву на позовну заяву додано DVD-диск із записом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції.

Передивившись зазначений відеозапис судом звернуто увагу, що останній не засвідчує твердження працівника поліції в оскаржуваній постанові про те, що 16.02.2024 року о 16 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi А4, р.н. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя вулиць Покровська-Сціборського на заборонний (червоний) сигнал світлофору. На даному записі фактично зафіксований момент спілкування працівників поліції з позивачем, проте не проїзд автомобіля на перехресті вулиць Покровська-Сціборського в м. Житомирі. Дана обставина безумовно свідчить про відсутність належної фіксації події адміністративного правопорушення та не може вважатися належним й допустимим доказом на підтвердження факту відповідного адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.

Крім цього, аналізуючи диспозицію частини другої статті 122 КУпАП, суд зауважує, що указаною частиною статті встановлена відповідальність, зокрема, за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху або зміні його напрямку.

Тобто, правопорушенням вважається не будь-які порушення правил користування попереджувальними сигналами, а лише ті, які вчинені при початку руху чи зміні його напрямку.

Ввімкнення аварійної світлової сигналізації відповідно до п. 9.1 «ґ» ПДР вважається попереджувальним сигналом. В той же час, зупинка на вимогу поліцейського на виконання вимоги п.9.9 «б» ПДР не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Разом з тим, згідно зі ст.125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою адміністративне стягнення у виді попередження.

Надаючи оцінку викладеному, не виконання вимоги п.9.9 «б» ПДР призводить до притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП, а не за ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що порушення позивачем вимог п.п. «б» п. 9.9 ПДР України не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки в даному випадку відсутній факт порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Отже, порушення позивачем вимог п. 9.9 «б» ПДР України, а саме після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнення аварійної світлової сигналізації, свідчить про відсутність в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 122 КУпАП, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за зазначеної статтею.

Хоча з доданого відповідачем до відзиву відеозапису і слідує, що ОСОБА_1 не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація після зупинки на вимогу поліцейського, чим порушено вимоги п. 9.9 «б» ПДР України, однак дана обставина не може бути підставою для відмови у позові в цій частині вимог, так як працівником поліції позивач не притягався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність події і складу адміністративного порушення, які визначені у постанові інспектора, та відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо стягнення сплаченого судового збору суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи те, що за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 36, 122, 245, 251, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-78, 139, 242-246, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову від 16.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №724407, винесену командиром взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Захарчуком Р.В., якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 13.05.2024.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області, адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96, .

Суддя