Справа № 160/21690/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/21690/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/21690/23 (головуючий суддя І першої інстанції Луніна О. С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) щодо не виключення з 27.12.2019 по 03.03.2022 з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) щодо не розгляду рапорту від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , про звільнення з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) розглянути рапорт від 23.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та звільнити з військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) виключити з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог, заявлених до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», отже у справах № 160/6295/23 та № 160/21690/23 позивачем заявлено різні позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_4 : в першому випадку це зняття з військового обліку, а в другому виключення. Відтак заявлені вимоги не є тотожними, тому, на переконання позивача, у справі № 160/21690/23 були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження.

Військова частина НОМЕР_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішенням суду від 12.06.2023 у справі № 160/6295/23 було встановлено відсутність порушення прав ОСОБА_1 зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо не виключення його з військового обліку, а також судом було зазначено про відсутність у ОСОБА_1 підстав для звільнення з військової служби під час мобілізації. З огляду на те, що громадяни України, які раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину та, які відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки не входять до кола осіб, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як такі, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Рішення суду набрало законної сили та позивачем не оскаржувалось, а відтак, є законним та чинним. Крім того, відповідач зазначає, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, який є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, останнім не оскаржувався та, відповідно є чинним, а отже, не створює будь-яких наслідків, які б свідчили про незаконність проходження позивачем військової служби під час мобілізації на особливий період.

ІНФОРМАЦІЯ_6 не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку статті 311 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, як передбачено ч. 1 ст. 5 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги, заявлені до ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі № 160/21690/23 є такими, що заявлені між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 160/6295/23.

Умовами застосування такої підстави є повна тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають).

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстава позову це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Тобто, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Тобто на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем при зверненні до суду у межах справи № 160/6295/23 заявлено наступні позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не зняття з 27.12.2019 по 03.03.2022 з військового обліку ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 Міністерство оборони України щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , про звільнення з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 Міністерство оборони України розглянути рапорт ОСОБА_1 , та звільнити з військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 зняти з військового обліку ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги у справах № 160/6295/23 та № 160/21690/23 заявлені між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, проте відрізняються формулюванням дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен був вчинити, на думку позивача, однак, не вчинив, а саме «не виключення з військового обліку» (справа № 160/21690/23) та «не зняття з військового обліку» (160/6295/23).

Згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зняттю з військового обліку підлягають громадяни України:

з військового обліку військовозобов`язаних:

які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання;

які прийняті на службу до Національної поліції України, Служби судової охорони, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки України, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України;

які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;

в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України.

3) з військового обліку резервістів:

які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України на нове місце проживання;

які прийняті на службу до Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, податкової міліції, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України;

які вибули на строк більше трьох місяців за межі України;

які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:

1) призвані чи прийняті на військову службу;

2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових закладах освіти і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;

3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

4) досягли граничного віку перебування в запасі;

5) припинили громадянство України;

6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.

У справі № 160/6295/23 суд констатував, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, позивач є особою, яка підлягає виключенню з військового обліку.

Водночас, у рішенні по справі № 160/6295/23 суд дійшов висновку про те, що: «позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виключення позивача з військового обліку та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 зняти з військового обліку ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають, у зв`язку із відсутністю порушеного права з боку ТЦК.»

Отже, судом під час розгляду справи № 160/6295/23 надано оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням як наявності у позивача підстав «зняття з військового обліку», так і наявності підстав для «виключення з військового обліку» позивача.

Колегія суддів зазначає, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/21690/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/21690/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко