Справа № 160/7755/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2024 рокуСправа №160/7755/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
26 березня 2024 року Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 , в якій просить:
- визнати незаконними дії Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №74424414 від 13.03.2024;
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №74424414 від 13.03.2024.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він вважає дії Соборного відділу ДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2024 року № 74424414 з примусового виконання рішення у справі № 160/5085/23 незаконними, оскільки державний виконавець не мав правових підстав відкривати виконавче провадження та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» повинен був повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.
На думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження №74424414 від 13.03.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою від 09.04.2021 суд залишив позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду доказів сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою.
05 квітня 2024 року представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків вказаних в ухвалі від 01 квітня 2024 року шляхом надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою від 19 квітня 2024 року суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, Судове засідання призначив на 25 квітня 2024 року о 13:00 год.
В подальшому суд переніс розгляд справи на 14.05.2024 року о 13:00 год.
Згідно із частинами 1, 2, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України).
13.05.2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/5085/23 від 12.03.2024 року у виконавчому провадженні № 74424414 за своїм характером є немайновим і за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, тому оскаржувана постанова Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження № 74424414 винесена з дотриманням вимог Закону України « Про виконавче провадження», а доводи позивача є безпідставними.
Сторони в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала справа №160/5085/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №160/5085/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства оборони України, відповідача-2: Дніпровського квартирноексплуатаційного управління про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.

Зобов`язано Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління подати до Кам`янської міської ради клопотання (подання), разом з належно оформленими документами, про виключення з числа службового житла та надання для постійного проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) квартири АДРЕСА_3 , розподіленій ОСОБА_1 у складі сім`ї 5 (п`ять) осіб, на підставі Ордеру на службове жиле приміщення № 24 від 04.07.2019, виданого Адміністрацією Дніпровського району Кам`янської міської ради на підставі рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.06.2019 №176.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.02.2024 у справі №160/5085/23 апеляційні скарги Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління та Міністерства оборони України залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 залишено без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №160/5085/23 набрало законної сили 09.02.2024.

14.03.2024 на адресу Дніпровського квартирно-експлуатаційне управління (далі - Дніпровське КЕУ) надійшли: постанова про відкриття виконавчого провадження №74424414 від 13.03.2024, постанова про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.03.2024 (ВП №74424414) та постанова про стягнення виконавчого збору від 13.03.2024 (ВП №74424414).

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає, що виконавчий документ повертається стягувачу відповідно до п. 7 ч 4 ст 4 Закону України, оскільки виконання рішення № 160/5085/23 не передбачає заходів примусового характеру, що і стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Абзацом першим частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Аналіз положень частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, якою визначені обов`язкові реквізити виконавчого документа, у взаємозв`язку з частиною четвертою цієї статті, якою визначені підстави для повернення без виконання виконавчого документа, свідчить, що органи державної виконавчої служби та в окремих випадках приватні виконавці здійснюють примусове виконання виключно тих судових рішень, резолютивна частина яких містить зобов`язання, що може бути виконане внаслідок застосування одного із заходів примусового виконання рішення.

До таких заходів примусового виконання рішення стаття 10 Закону №1404-VIII відносить: (1) звернення стягнення на майно; (2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; (3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборону боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Наведений перелік не є вичерпним. У залежності від змісту зобов`язання до боржника можуть застосовуватися й інші заходи примусового виконання рішення, що забезпечують досягнення мети виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №806/2453/17.

Зі змісту резолютивної частини Дніпропетровського окружного адміністративного суду рішення у справі № 160/5085/23 слідує, що по своїй суті це рішення є рішенням немайнового характеру, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, а саме:

- зобов`язати Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління (вул. Феодосіївська, 13, м. Дніпро, 49000, ) подати до Кам`янської міської ради клопотання (подання), разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла та надання для постійного проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) квартири АДРЕСА_3 , розподіленій ОСОБА_1 у складі сім`ї 5 (п`ять) осіб, на підставі Ордеру на службове жиле приміщення № 24 від 04.07.2019, виданого Адміністрацією Дніпровського району Кам`янської міської ради на підставі рішення Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.06.2019 № 176.

ОСОБА_1 звернувся до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 160/5085/23.

Постановою від 13.03.2024 року ВП № 74424414 державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрив виконавче провадження стосовно виконання виконавчого листа № 160/5085/23 виданого 12.03.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження видно, що виконавчий лист повністю відповідає вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у ньому чітко вказано ті дії, які боржник зобов`язаний вчинити та спосіб їх виконання.

За таких обставин, на переконання суду, твердження позивача про відсутність примусу та зобов`язального характеру у рішенні та виконавчому листі є помилковими, оскільки в резолютивній частині рішення прямо визначено спосіб його виконання, а відтак правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень (п. 7, ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження") відсутні.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", яка регулює питання виконання рішень іншими органами та установами, не визначено іншого органу, окрім органів державної виконавчої служби, який мав би виконувати зазначене рішення суду.

У рішенні від 30.06.2009 р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Зі змісту резолютивної частини рішення суду у справі № 160/5085/23, яке виконується у ВП № 74424414, можна зробити висновок, що належним виконанням є подати до Кам`янської міської ради клопотання (подання) про виключення з числа службового житла та надання для постійного проживання ОСОБА_1 .

Докази добровільного виконання рішення суду від 11.07.2023 у справі №160/5085/23 у суду відсутні.

Таким чином, оскільки рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист №160/5085/23 від 12.03.2024 передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, то виконавчий лист - є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 статті 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, а тому суд робить висновок, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно із ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи усі вищенаведені обставини справи, завдання та принципи адміністративного судочинства, суд вважає, що у державного виконавця були достатні підстави для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 74424414 від 13.03.2024, у зв`язку з чим державний виконавець діяв в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та, відповідно, права та свободи позивача не були порушені з боку відповідача, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241-246, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління (49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 13, ) до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49005, м. Дніпро, вул. Пісаржевського, 1-а, ), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук