Справа № 260/395/24
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2024 року м. Ужгород№ 260/395/24
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особо-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області, яким просить суд скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №008922 від 28 грудня 2023 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на початку січня 2023 року позивачем отримано постанову винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області про застосування адміністративно- господарського штрафу серії ПШ №008922, якою його визнано винним у допущенні порушення вимог ч.8 ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 34000 грн.

Позивач зазначає, що в постанові не зазначено які його дії послужили причиною накладення стягнення передбаченого ст. 60 абз.6 без зазначення назви законодавчого акту.

Так, з твердження водія ОСОБА_2 , який керував належним позивачу автотранспортним засобом, 12 грудня 2023 року він був зупинений в с.Барвінок на околиці м. Ужгорода і на прохання контролера здійснив роздруківку з тахографу, який контролює швидкість і пройдений шлях транспортного засобу, а також час праці та відпочинку водія.

При перегляду роздруківки виявлено, що було здійснено ручний ввід даних про робочий режим, у зв`язку з чим складено акт АР №008298, на підставі якого і була винесена оскаржувана постанова.

Ручне введення даних до тахографа є виключно роботою водія, і неправильне внесення даних може статись із-за незнань чи неуважності чи халатного відношення до обов`язків самого водія.

Виходячи з основних принципів юридичної відповідальності , за вчинене правопорушення повинна відповідати тільки та особа, яка його вчинила, за умови доведення її провини. Особа може бути притягнута до юридичної відповідальності лише за її власні дії. Виняток становить тільки протиправна поведінка неповнолітніх, які завдали майнової шкоди.

З огляду на викладене при наявності вини водія юридичну відповідальність має нести саме подій а не власник транспорту.

За таких обставин постанова складена на особу, яка не вчиняла жодних неправомірних дій.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погоджується з позовними вимогами та зокрема зазначив, що За обставинами перевірки 12.12.2023 відповідно направлення на рейдову перевірку №НР 000232 від 11.12.2023 року складеного на підставі графіку проведення рейдових перевірок від 11.12.2023 року (копії додаються) було виявлено, що у водія відсутня інформація про його роботу та відпочинок. Водій ОСОБА_2 надав роздруківку із інформацією про роботу за 12 грудня 2023 року, копія додається. З аналізу роздруківки з цифрового пристрою за 12.12.2023 року вбачається, що водій не здійснював контроль за робочим часом і в день перевірки, а також: 14.11.2023 - 20.11.2023, 26.11.2023-27.11.2023, 01.12.2023-12.12.2023 року що підтверджується копією роздруківки інформації з тахографу «Брак даних водія» на якому відображена відсутність інформації.

Представник відповідача зазначив, що перекладання відповідальності на водія є недопустимим, оскільки відповідальність за належну організацію міжнародних вантажних перевезень покладається на автомобільного перевізника -юридичну або фізичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Положення про організацію та контроль за роботою водіїв транспортних засобів відповідно до ст. 18 Закону України -2344 ІІІ, який покладений на перевізника, має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Це положення узгоджується із вимогами щодо організації саме міжнародних вантажних перевезень, оскільки абзацом 2 ст. 53 Закону до міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.

Отже, позивач мав бути обізнаний про вимоги щодо організації праці та відпочинку найманих водіїв, а також провидити відповідні інструктажі.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 грудня 2023 року посадовими особами Укртрансбезпеки відділу державного нагляду (контролю) Укртрансбезпеки в Закарпатській області на а/д М-06, 804км., проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт транспортним засобом марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , який перебував під керуванням водія ОСОБА_2 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ФОП ОСОБА_1 .

За результатом здійснення перевірки транспортного засобу, було складено Акт №АР 008291, відповідно до якого встановлено, що на момент проведення перевірки відсутня роздруківка на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія за 14.11.2023 - 20.11.2023, 26.11.2023-27.11.2023, 27.11.2023-28.11.2023, 01.12.2023-12.12.2023 року, чим порушив ч.1 абз.6 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем прийнято постанову від 28 грудня 2023 №008900 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34 000 грн.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344) та Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно зі статтею 6 Закону №2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 (далі - Положення №103) передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пп.1 п.4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з підпунктами 2, 54, 57 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком № 1567, відповідно до пункту 2 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до п.3, 4 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 54 ст.1 Закону №2344 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до п.21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт.

Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

- дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

- дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

- документи на вантаж.

Згідно із абзацом 6 ч.1 ст.60 Закону України №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас статтею 60 частиною 1 абзацом 11 Закону України № 2344-III передбачено застосування до автомобільних перевізників адміністративно-господарського штрафу за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень:

- без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами)

- або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз викладених положень норм законодавства свідчить про те, що статтею 53 Закону України № 2344-III визначений вичерпний перелік документів, які повинен мати при виконанні міжнародних перевезень вантажів резидент України.

Згідно пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі за змістом - Інструкція 385), її вимоги поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно із пунктами 3.3, 3.6 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: -використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; -має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; - заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, - або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

З 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

З акту перевірки №АР 008291 від 12.12.2023, на підставі якого до позивача застосовано штраф спірною постановою від 28.12.2023 року №ПШ 008922, слідує, що під час перевірки транспортного засобу - марки VОLVО, встановлено порушення ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: при здійсненні міжнародних вантажних перевезень відсутня роздруківка на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія за 14.11.2023 - 20.11.2023, 26.11.2023-27.11.2023, 27.11.2023-28.11.2023, 01.12.2023-12.12.2023 року.

Суд зазначає, що транспортний засіб був обладнаний цифровим тахографом, в матеріалах справи наявні роздруківки режиму праці та відпочинку водія.

Вказані обставини відповідачами не спростовані. В свою чергу, встановлене порушення фактично полягало в відсутності у водія роздруківки з даними цифрового тахографа на паперовому носії про роботу та відпочинок водія за 14.11.2023 - 20.11.2023, 26.11.2023-27.11.2023, 27.11.2023-28.11.2023, 01.12.2023-12.12.2023 року.

Суд акцентує увагу на тому, що порушення цих норм законодавства тягне за собою відповідальність, визначену статтею 60 частиною 1 абзацом 11 Закону України № 2344-III, якою визначено, що за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн).

При цьому, у Акті перевірки не фіксувалися порушення щодо не допуску до цифрового тахографа у вказаному транспортному засобі.

Враховуючи зазначене суд констатує, що нормами статті 60 Закону України № 2344-ІІІ, а саме частиною 1 абзацами 6 та 11, передбачено різні види відповідальності: за відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону, та пов`язаних із роботою тахографа, що в свою чергу, за наявності доведеності вчиненого порушення є різними по своїй суті порушеннями та тягнуть за собою накладення адміністративно-господарських штрафів за окремими пунктами та в різних розмірах.

Суд наголошує, що під час перевірки не встановлено відсутність одного з документів, передбачених статтею 53 Закону України № 2344-ІІІ, необхідних для міжнародних перевезень.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області безпідставно застосовано до позивача відповідальність, передбачену статтею 60 частиною 1 абзацом 6 Закону України № 2344-III - за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених ст.53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000 грн).

При цьому факту відсутності у водія документів, передбачених ч.3 ст.53 Закону України №2344-ІІІ, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що оскаржувана постанова від 28.12.2023 року №ПШ 008922 прийнята Відділом Укртрансбезпеки в Закарпатській області з помилковим застосуванням вимог законодавства, за відсутності фактичних підстав для притягнення перевізника до відповідальності, передбаченої ч.2 абз.6 ст.60 Закону України №2344-III, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.72, 77, 241, 243-246, 257, 262 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особо-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області №ПШ 008922 від 28.12.2023 року.

Стягнути на користь Фізичної особо-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (ЄДРПОУ - 39816845) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк