Справа № 200/973/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року Справа№200/973/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача стосовно припинення виплати страхових виплат та відмови від поновлення вказаних виплат з 01.04.2011; зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату страхових виплат позивачу та виплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.04.2011, з урахуванням їх осучаснення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на визначений позивачем банківський рахунок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він отримував щомісячну страхову виплату, в зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок професійного захворювання і втрати професійної працездатності. Проте, з 01.04.2011 вказані виплати було припинено, через виїзд на постійне місце проживання за кордон. Позивачу відмовлено в задоволенні заяви щодо поновлення виплати страхових виплат. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 позовна заява була залишена без руху через невідповідність ст.ст.160, 161 КАС України.

Ухвалою суду від 13.03.2024 було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, після усунення позивачем недоліків своєї позовної заяви.

На виконання вимог ухвали, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що враховуючи, що позивач перебував на постійному обліку у Донецькому міському відділені у Київському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області де йому нараховувалися щомісячні страхові виплати з 14.03.2005 по 30.11.2015.

З червня 2014 року м. Донецьк знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно Переліку населених пунктів, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р.

За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України з 01.12.2015 нарахування страхових виплат у відділеннях виконавчої дирекції Фонду, які переміщено на територію, що контролюється українською владою, було призупинене на виконання рішення Адміністративної комісії виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (протокол від 11.11.2015 № 71/2015).

Згідно п.1 розділу 3 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 20 від 11.12.2014, особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків.

В період з 01.12.2015 по теперішній час позивач за продовженням щомісячних страхових виплат до відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькій області або Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в Донецькій області не звертався.

В передавальному акті, укладеному між управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та Пенсійним фондом України, інформація щодо заборгованості зі страхових виплат перед потерпілим відсутня.

Також вказує, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, вважає, що наслідки пропуску позивачем строку звернення до суду у даному випадку означене є доказом власної бездіяльності та необґрунтованого пропущення ним шестимісячного строку звернення до суду.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон1 НОМЕР_1 , виданий органом 2ISR від 20.10.2020 №PU481681, РНОКПП НОМЕР_2 . Місце проживання Позивача: АДРЕСА_1 .

З 01.10.2002 позивачу призначено довічну пенсію за віком за списком №1, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , який видано УПФ у Київському районі міста Донецьк від 29.01.2003.

Відповідно до свідоцтва від 17.02.2003 № позивач має право на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до довідки МСЕК серії ДОН-04 №046296 (дата огляду 23.03.2005) має ступень втрати професійної працездатності у відсотках 25% з 14.03.2005 безстроково.

30.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням), що стався (отримане) за час роботи на Донецькому резино-технічному інституті, реєстраційний номер страхувальника . Просив виплати надіслати на особистий рахунок в банку у АТ КБ «ПриватБанк». До заяви було долучено: ПІН, Паспорт позивача, Висновок лікарсько-експертної комісії №6670 від 28.01.2005, Довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у додаткових видах допомоги серії ДО-04 046296, Трудову книжку, Свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача №.

18.07.2023 вих. №7404 представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо продовження позивачу раніше призначені страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням), що стався (отримане) за час роботи на Донецькому резино-технічному інституті, як сказано в його особистій заяві нотаріально посвідченій та апостильованій, яка прикладена до даного звернення. Електрону заяву зареєстровано під номером №ВЕБ-05001-Ф-С-23-162680.

У відповідь на звернення від 18.07.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-162680 в інтересах позивача щодо продовження страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, направлене засобом вебпорталу Пенсійного фонду України, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Головне управління) та за результатами розгляду повідомлено, що позивач, як отримувач щомісячних страхових виплат на обліку в Головному управлінні не перебуває. Особова справа потерпілого Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління не передавалась. В інформаційних відомостях електронних баз даних з призначення та виплати деяких соціальних виплат Пенсійного фонду України інформація щодо ОСОБА_1 відсутня.

Таким чином відповідач не поновив виплату страхових виплат. Представник позивача вважає протиправним припинення та не поновлення виплати страхових виплат.

До матеріалів справи було додано довідку про нараховану та виплачену суму страхових виплат, з якої вбачається, що позивачу за період з січень 2011 по листопад 2015 рік нараховано 61034,35 грн, із них виплачено 28333,57 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-ІХ.

Відповідно до п.2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону від 21.09.2022 № 2620-ІХ припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

З 01.01.2023 відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків відповідного територіального управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України до відповідного територіального Головного управління Пенсійного Фонду України.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV), в редакції на час виникнення спірних правовідносин (припинення виплат), страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Ч. 1 ст. 47 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч.5 ст.47 Закону № 1105-XIV).

Згідно з ч. 4, 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст.34 Закону України Про оплату праці .

Ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV регламентовано, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже вказана стаття вказує на випадки, згідно яких страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються.

За положеннями п.3 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Суд наголошує, що перелік підстав для припинення виплати є вичерпним та передбачає можливість припинення виплат лише у випадках, прямо передбачених законом.

Суд звертає увагу, що будь якого рішення, постанови будь якого іншого розпорядчого документу, в якому зазначені підстави припинення страхових виплати відповідачем суду не надано.

Поряд з цим, процесуальний закон покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суб`єкт владних повноважень також повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Водночас, відновлення порушених прав позивача на соціальне забезпечення та отримання страхових виплат не можуть бути поставлені у залежність від викладених обставин.

Суд враховує, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області вибуло зі спірних правовідносин внаслідок реорганізації шляхом приєднання до відповідача до звернення позивача до суду з позовною заявою.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 22.05.2023 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області припинено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є відповідач, щодо припинення нарахування та виплати позивачу страхових виплат є протиправними, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п.6 Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затверджених постановою КМУ від 09.08.2001 № 998 страхові виплати здійснюються за умови подання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування потерпілого в живих, виданого відповідно до законодавства України дипломатичним представництвом або консульською установою України.

Замість зазначеного свідоцтва потерпілий може подати Фонду документ, яким засвідчується факт перебування потерпілого в живих, виданий відповідною місцевою установою згідно із законодавством країни проживання потерпілого і легалізований в установленому порядку дипломатичним представництвом чи консульською установою України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Легалізований документ подається до Фонду разом з перекладом його українською (російською) мовою. Переклад засвідчується в дипломатичному представництві чи консульській установі України за місцем постійного проживання потерпілого або в нотаріальному порядку на території України.

У разі ненадходження зазначеного документа в установлений термін перерахування (переказ) сум страхових виплат потерпілому зупиняється до його надходження.

Так, представником позивача було надано апостильоване засвідчення підпису про те, що вадим Меламед, нотаріус, посвідчення №2084614 з Рішон Ле-Ціон вул. Ротшильд, 53 підтверджено, що 30.05.2023 перед ним представ в офісі ОСОБА_1 та переконався, що він цілком зрозумів сенс цієї дії та підписав з своєї доброї волі документ, що додається до цього засвідчення, тобто засвідчив про перебування позивача в живих станом на 30.05.2023, що не заперечується відповідачем. Тобто, за приписами п.6 Порядку від 09.08.2001 № 998 відповідач при отриманні цього свідоцтва та заяви про продовження виплат у липні 2023 року мав поновити страхові виплати, однак не поновив їх.

Фактично відповідач взагалі не розглянув звернення позивача не надав оцінку доданим до звернення документам, зазначив лише те, що позивач, як отримувач щомісячних страхових виплат на обліку в Головному управлінні не перебуває. Особова справа потерпілого Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління не передавалась. В інформаційних відомостях електронних баз даних з призначення та виплати деяких соціальних виплат Пенсійного фонду України інформація щодо позивача відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано достатніх доказів для правомірності припинення соціальних виплат позивачу. Крім того, позивач є громадянином України, про що свідчить його паспорт номер НОМЕР_4 .

Таким чином, за приписами п.6 Порядку від 09.08.2001№ 998 відповідач при отриманні заяви позивача про поновлення виплат мав поновити страхові виплати, однак не поновив їх.

Таким чином, припинення виплати позивачу страхових виплат фактично обмежують його право на своєчасне отримання в повному обсязі страхових сум.

Щодо вимог «зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату страхових виплат з урахуванням їх осучаснення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, «поновлення та здійснення виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок» то вони не підлягає задоволенню, оскільки її задоволення передбачає зобов`язання відповідача вчиняти дії в майбутньому, тобто заявлені передчасно.

Суд зауважує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Отже, за встановлених фактичних обставин та відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягає у не поновленні позивачу виплати пенсії за віком, підлягає визнанню протиправною, оскільки порушує конституційне право позивача на соціальний захист, в тому числі право на пенсійне забезпечення.

Визнання протиправною бездіяльності пенсійного органу охоплює позовні вимоги в частині визнання протиправними його дій щодо відмови поновити виплату пенсії. Також суд вказує, що оцінює бездіяльність відповідача, яка полягає у не поновленні 01.12.2015 страхових виплат позивачу, у розрізі розгляду звернення від 18.07.2023 № ВЕБ-05001-Ф-С-23-162680.

Щодо позовних вимов в частині поновити нарахування та виплату страхових виплат позивачу та виплатити заборгованість по страховим виплатам з 01.04.2011.

Судом встановлено, що позивачу припинено нарахування страхових виплат з 01.12.2015. Вказана обставина підтверджується наданим відповідачем розрахунком.

Також судом встановлено, що позивачу за період з січень 2011 по листопад 2015 рік нараховано страхових виплат - 61034,35 грн, із них виплачено - 28333,57 грн. без зазначення причин неповної виплати нарахованих страхових виплат.

Отже, порушене право позивача має бути поновлено шляхом покладання на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обов`язку поновити позивачу виплату з моменту її припинення, тобто з 01.12.2015.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не поновленні з страхових виплат та зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату страхових виплат з 01.12.2015 та виплатити заборгованість страховим виплатам за період з 01.01.2011 по місяць фактичного поновлення страхових виплат.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспаніївід09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість пред`явленого позову.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з позовної заявою, суд зазначає, що страхову виплату призначено позивачу безстроково, тож позивач мав обґрунтовані правомірні очікування на отримання страхових виплат протягом всього строку, на який вони були призначені, тобто з дати первісного призначення та пожиттєво.

Відповідно до ч.7 ст.47 Закону № 1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст.34 Закону України "Про оплату праці".

Процесуальний закон обмежує лише строк звернення до суду з позовом, та не може обмежувати строк захисту порушеного права, якщо нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, встановлені більші або необмежені строки для такого захисту.

Таким чином, порушене право позивача на отримання страхових виплат за минулий час має бути відновлено без обмеження будь-яким строком.

Ураховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідачів покладені в обґрунтування їх позиції у справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн. Позовна заява подана через підсистему «Електронний Суд».

Згідно з положеннями ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 484,48 грн.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (правонаступник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області) стосовно припинення виплати страхових виплат ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у не поновленні страхових виплат ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві ОСОБА_1 з 01.12.2015 та виплатити заборгованість страхових виплат за період з 01.01.2011 по місяць фактичного поновлення страхових виплат.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 484,48грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Повний тест рішення складено 13.05.2024.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова