Справа № 160/4784/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2024 рокуСправа №160/4784/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
20.02.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення з 01.01.2008 року ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років з 63% до 53% від розміру грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області провести з 01.01.2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням розміру пенсії за вислугу років від розміру грошового забезпечення, особі яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесеної до категорії 1, особі з інвалідністю третьої групи внаслідок захворювання та виплатити заборгованість із урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно з 01.01.2008 року зменшив розмір його пенсії за вислугу років з 63% до 53 % від розміру грошового забезпечення, про що повідомив позивача листом від 10.11.2023 року за вих. № 0400-010202-8/179727. З 04.12.1997 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. а і в ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби в розмірі 63% від суми грошового забезпечення. З 01.01.2008 року, у зв`язку зі змінами в ст. 13 вищевказаного Закону, відповідач безпідставно зменшив розмір пенсії позивача до 53% від грошового забезпечення, виключивши з розміру 10% як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильського катастрофи під час проходження служби і віднесеної до категорії 1. Вбачаючи в таких діях відповідача протиправність, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 13.03.2024 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
14.03.2024 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування, представник відповідача посилався на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії було обчислено пенсію з 04.12.1997 року за 21 рік відповідно до Закону України № 2262-ХII у розмірі 63% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. З 01.12.2000 у зв`язку з закінченням терміну групи інвалідності, розмір пенсії позивача перераховано, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 58% відповідних сум грошового забезпечення. З 29.04.2006 набрав чинності Закон України від 04.04.2006 року № 3591-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців». Пункт «в» статті 13 в новій редакції Закону визначав розмір пенсій, які призначаються військовослужбовцям, звільненим зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України. Таким чином, для підвищення пенсій на 5% чи 10% учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яке було раніше передбачено цим пунктом, правові підстави були відсутні. У зв`язку з цим, при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2008 року за нормами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», розмір пенсії Позивача було обчислено без врахування підвищення на 5%, в розмірі 53% від грошового забезпечення. До 10.06.2022 року позивач отримував пенсію за вислугу 21 рік у розмірі 53% від грошового забезпечення, а з 10.06.2022 року отримує пенсію по третій групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 60% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Також представник відповідача зазначив, що відсутні підстави для перерахунку пенсії з 01.01.2008 року, оскільки перерахунок пенсії за минулий час повинен бути здійснений не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів, тобто за 12 місяців, які передують даті подання заяви на перерахунок пенсії та нової довідки про розмір грошового забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 року були витребувані матеріали пенсійної справи, що містять інформацію про підстави для зменшення відсотків грошового забезпечення у зв`язку з закінченням терміну групи інвалідності, розмір пенсії якого перераховано з учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії на учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 58% відповідних сум грошового забезпечення з 63% на 58%.
09.05.2024 до суду від представника відповідача надійшли витребувані ухвалою суду від 07.05.2024 документи.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 04.12.1997 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та йому була призначена пенсія відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) у розмірі 63% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.
Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, вона (пенсія) призначалася за вислугу 20 років в розмірі 50 процентів, і за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення (позивач має 21 рік вислуги, а отже набув право на пенсію в розмірі 53% від грошового забезпечення).
Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, було передбачено, що особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшувався на 10 процентів, а віднесеним до категорії 2, 3 на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення (з моменту звернення за призначенням пенсії позивач набув право на збільшення розміру пенсії на 10%, оскільки віднесений до категорії 1).
З 01.12.2000 року, як зазначає відповідач у своєму відзиві, у зв`язку з закінченням терміну групи інвалідності, розмір пенсії позивача був перерахований, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 58% відповідних сум грошового забезпечення.
При проведенні перерахунку пенсії позивача за нормами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також із набранням чинності 29.04.2006 року Закону України від 04.04.2006 року № 3591-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», яким внесені зміни до п. «в» ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, з розміру пенсії позивача були виключні 5 %, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС.
З 01.01.2008 року розмір пенсії позивача становив 53 % від грошового забезпечення і таке зменшення позивач вважає протиправним.
Отже, спір між сторонами виник з підстав протиправності дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Далі Закон № 1788-ХІІ) видами державних пенсій є трудові пенсії: 1) за віком; 2) по інвалідності; 3) в разі втрати годувальника; 4) за вислугу років.
Відповідно до положень п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції на 21.11.1996 року (дата призначення позивачу пенсії 04.12.1997 року) пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а»
статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до положень п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції на 21.11.1996 року (дата призначення позивачу пенсії 04.12.1997 року) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Під час розгляду справи, судом були витребувані матеріали пенсійної справи, що містять інформацію про підстави для зменшення відсотків грошового забезпечення у зв`язку з закінченням терміну групи інвалідності, розмір пенсії якого перераховано з учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії на учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії в розмірі 58% відповідних сум грошового забезпечення з 63% на 58%.
Розмір його пенсії становив 53% (50% + 3% за вислугу років понад 20 років) та збільшення пенсії на 10%, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.
При цьому, жодних доказів, на підставі яких відповідачем здійснена зміна категорії учасника ліквідації наслідків ЧАЕС, суду не надано.
Натомість, з поданої позивачем копії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році вбачається, що посвідчення видане йому, як учаснику ліквідації категорії 1.
Слід зазначити, що Закон України від 04.04.2006 року № 3591-ІV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», на підставі якого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було здійснено перерахування пенсії позивачу з 01.01.2008 року та зменшено відсоток відповідних сум грошового забезпечення, набув чинності 29.04.2006 року, тобто пізніше, ніж була призначена позивачу пенсія та встановлений її розмір (04.12.1997 року).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Тобто, визначаючи розмір пенсії необхідно застосовувати редакцію Закону, яка є чинною на момент здійснення розрахунку пенсійних виплат, а перерахунок пенсії в зв`язку із змінами у законодавстві про пенсійне забезпечення здійснювати керуючись нормами, які не зменшують раніше встановлений розмір пенсії.
Внесені Законом України № 3591 -IV зміни у редакцію пункту «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку розміру вже призначеної пенсії.
Таким чином, із внесенням змін у редакцію пункту «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідач не мав права змінювати встановлений раніше позивачу розмір пенсії, яка була призначена йому за нормами Закону, що передбачали право на надбавку в 10% за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС учаснику 1 категорії.
Отже, зменшення з 01.01.2008 року розміру пенсії позивача за вислугу років з 63% до 53% від розміру грошового забезпечення є неправомірним.
З поданого позивачем перерахунку пенсії 01.01.2008 року вбачається, що підставою для такого перерахунку була постанова Кабінету Міністрів України № 704.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, всі призначені за Законом № 2262-ХІІ пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Підводячи підсумок викладеному, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та вважає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення з 01.01.2008 року ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років з 63% до 53% від розміру грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області провести з 01.01.2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням розміру пенсії за вислугу років від розміру грошового забезпечення, особі яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесеної до категорії 1, особі з інвалідністю третьої групи внаслідок захворювання та виплатити заборгованість із урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення з 01.01.2008 року ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років з 63% до 53% від розміру грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області провести з 01.01.2008 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із урахуванням розміру пенсії за вислугу років від розміру грошового забезпечення, особі яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесеної до категорії 1, особі з інвалідністю третьої групи внаслідок захворювання та виплатити заборгованість із урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець