Справа № 520/35902/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 р. Справа № 520/35902/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.02.24 по справі № 520/35902/23

за позовом Керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації , Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової)адміністрації

до ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся Керівник Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просив суд зобов`язати Відповідачку укласти з Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації () охоронний договір на частину об`єкта культурної спадщини - пам`ятки археології місцевого значення Поселення Валки -IX - земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0181, площею 2,681 га, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 року адміністративний позов Керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особ: Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 укласти з Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації охоронний договір на частину об`єкта культурної спадщини - пам`ятки археології місцевого значення Поселення Валки -IX - земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0181, площею 2,681 га, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що «у м. Валки Богодухівського району Харківської області розташована пам`ятка археології місцевого значення - «Поселення Валки IX», охоронний номер 8715-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури України від 21.10.2011 №912/0/16-11.

Поряд з цим, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0181 передана у приватну власність на підставі розпорядження голови Валківської РДА від 23.10.2003 № 367 ОСОБА_1 , правовстановлюючий документ - державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ХР № 015545, виданий 09.04.2004 р., виданий Валківським районним відділом земельних ресурсів.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки аргументам ОСОБА_1 , що належна їй земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0181 площею 2,681 га, розташована на території Костівського старостинського округу Валківської територіальної громади і ні як не в місті Валки.

Відповідач наголошує, що судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка кадастровим номером :02:000:0181 нібито розташована в межах об`єкта культурної спадщини Поселення Валки IX (приблизно на 95%), проте висновку експерту який би підтверджував дану обставину та виконавець якого повідомлявся про кримінальну відповідальність матеріали справи №520/35902/23» не містять. Також відсутня інформації державного кадастрового реєстратора щодо перетину земельної ділянки гр.. ОСОБА_1 з об`єктом культурної спадщини «Поселення Валки ІХ».

Також, відповідач вважає, що судом першої інстанції не дослідженого того факту , що право власності у ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0181 виникло ще в 2004 році. Про розташування належної апелянту земельної ділянки нібито в межах об`єкта культурної спадщини, остання дізналася лише під час ознайомлення з позовною заявою в межах даної адміністративної справи. За весь період починаючи з 2004 року по 2024 рік пропозицій щодо укладення охоронного договору та повідомлень про виявлений об`єкт апелянт не отримувала. Станом на 09.04.2004 р. позивачу ОСОБА_1 , було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР №015545, однак в 2009 році при складанні паспорту на об`єкт культурної спадщини Поселення «Валки ІХ» відомості про гр.. ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки в межах об`єкта культурної спадщини не внесено до паспорта об`єкта культурної спадщини та не зазначено іншої форми власності, окрім державної.

Представник позивача, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що статтею 23 Закону визначено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Представник департаменту вважає, зі змісту вищезазначеного вбачається, що саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок із вчинення дій щодо укладання охоронного договору на частину об`єкта культурної спадщини - пам`ятки археологічного значення «Поселення Валки - IX» - земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0181, площею 2,681 га.

На переконання представника департаменту, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено обставини справи та вірно здійснено тлумачення норм законодавства, які підлягають застосування до даних правовідносин, внаслідок чого Харківський окружний адміністративний суд виніс законне та обґрунтоване рішення від 13.02.2024 по справі № 520/35902/23.

Богодухівська окружна прокуратура Харківської області також подала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому зазначила, що судом першої інстанції у повному обсязі дослуджено обставини справи та вірно здійснено тлумачення норм законодавства, які підлягають застосуванню до данних правовідносин, внаслідок чого Харківський окружний адміністративний суд виніс законне та обгрунтоване рішення від 13.02.2024 року.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у м. Валки Богодухівського району Харківської області розташована пам`ятка археології місцевого значення - «Поселення Валки IX», охоронний номер 8715-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури України від 21.10.2011 №912/0/16-11.

Поряд з цим, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0181 передана у приватну власність на підставі розпорядження голови Валківської РДА від 23.10.2003 № 367 ОСОБА_1 , правовстановлюючий документ - державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ХР № 015545, виданий 09.04.2004, виданий Валківським районним відділом земельних ресурсів.

За інформацією Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації (далі - Департамент) вказана земельна ділянка розташована в межах об`єкта культурної спадщини Поселення Валки IX (приблизно на 95%), який узято на державний облік Наказом Міністерства культури України від 21.10.2011 № 912/0/16-11.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2023 № 353034190 земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0181 площею 2,681 га перебуває у власності ОСОБА_1 .

На момент розгляду справи окружною прокуратурою встановлено факт бездіяльності Харківської обласної військової адміністрації та Департаменту культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації щодо здійснення повноважень у сфері охорони культурної спадщини, спрямовані на її збереження, використання та захисту, оскільки охоронний договір до теперішнього часу не укладено та заходи щодо його укладання вищевказаними органами охорони культурної спадщини не вжиті, що стало підставою звернення до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний інтерес у цій справі полягає у зупиненні порушень пам`яткою охоронного законодавства відповідачем, забезпеченні укладення ним охоронного договору на пам`ятку археології місцевого значення «Поселення Валки - IX» з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідача за порушення такого режиму). В умовах злочинної війни, розв`язаної росією 24 лютого 2022 року в спробі знищити нашу національну ідентичність, традицію, історію та самобутність, нематеріальна культурна спадщина постає не тільки джерелом нашої духовності, а й основою української незламності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон).

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 24 Закону власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Статтею 23 Закону передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Основним завданням охоронного договору є встановлення режиму використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована, видів і термінів виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. До охоронного договору додаються:

-акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни;

-опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання;

-план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100);

-план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності);

-Генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000);

-паспорт пам`ятки.

Тобто, на думку суду, саме такий договір є першочерговим документом, що встановлює гарантії збереження індивідуально визначеної пам`ятки культурної спадщини, що враховує її цінність, особливості та стан.

Важливим елементом охоронного договору, який підтверджує його публічно-правову природу, є предмет - пам`ятка архітектури, правовий режим якої відрізняється від інших матеріальних об`єктів.

Особливий предмет охоронного договору обумовлює спеціальний суб`єктний склад.

Так, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону.

Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Стаття 3 КАС України визначає, зокрема, адміністративний договір як акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону замість видання індивідуального акта.

Наразі охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини спрямований на реалізацію норм Закону України «Про охорону культурної спадщини», випливає з владних управлінських функцій суб`єкта владних повноважень, передбачених вказаним законом, а також містить владне зобов`язання для іншого суб`єкта договору.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.

Також, слід зазначити, що однією із ознак, що дозволяють відрізнити адміністративний договір від цивільно-правового, є мета його укладення. З огляду на те, що сфера функціонування адміністративного договору - це відповідна система державного управління на будь-якому ієрархічному рівні, метою адміністративного договору є реалізація конкретних державних функцій, виражених у встановлених у законодавстві повноваженнях того чи іншого органу. У свою чергу, мета цивільно-правового договору - це задоволення потреб суб`єктів цивільно-правових відносин, отримання прибутку та відповідних майнових і немайнових благ, об`єктів цивільного обороту.

Отже, охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини», є адміністративним договором. Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.

Так, враховуючи свою правову природу, зміст, суб`єктний склад та мету, охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону, є адміністративним.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 806/1536/18 та постанові Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 640/4482/20.

З матеріалів справи вбачається, що Харківською обласною військовою адміністрацією на вебсайті http://surl.li/nkcaw розміщено інформацію про Перелік пам`яток археології Харківської області, які занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та узятих на облік відповідно до законодавства УРСР, серед яких, зокрема пам`ятка археології місцевого значення «Поселення- Валки ІХ».

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі - Порядок) власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини і саме від власника повинна виходити ініціатива укладення охоронного договору.

Такий висновок підтверджується й судовою практикою (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16. ухвала Вищого адміністративного суду України від 24.09.2015 у справі № 826/10265/14).

Верховний Суд у постанові від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16 зазначив наступне:

Пунктом 5 Порядку № 1768 зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам 'ятки.

Отже, як вбачається з вищевикладених норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 з моменту взяття на державний облік об`єкта культурної спадщини «Поселення Валки - IX», тобто з 21.10.2011, мала укласти охоронний договір з уповноваженим органом охорони культурної спадщини, яким на даний час є Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації.

Так, розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації від 23.08.2023 № 526В затверджено Положення про Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації у новій редакції (далі - Положення). Згідно вказаного розпорядження та пункту 1 Положення, функції органу охорони культурної спадщини Харківської обласної державної адміністрації по пам`ятках архітектури, містобудування, садово- паркового мистецтва, ландшафтним, науки і техніки передані від Департаменту містобудування та архітектури ХОДА до Департаменту культури і туризму ХОДА.

Згідно з підпунктом 18 пункту 5 Положення, до повноважень Департаменту належить укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини місцевого значення.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що всупереч вищевказаним нормам законодавства відповідач дотепер не виконує свого обов`язку з укладення охоронного договору на вказану пам`ятку архітектури з органом охорони культурної спадщини.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі №464/2638/17: триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

З огляду на викладене, а також на те, що правопорушення у вигляді не укладення договору, допущене відповідачем, є триваючим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний укласти охоронний договір на пам`ятку археології місцевого значення «Поселення Валки- ІХ», яка розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером 632183500:02:000:0181 площею 2,681 га на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , що належна їй земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0181 площею 2,681 га, розташована на території Костівського старостинського округу Валківської територіальної громади, а не в місті Валки, колегія суддів зазначає, що дійсно село Костів знаходиться у Валківській міській громаді Богодухівського району Харківської області.

Однак, наведене є результатом адміністративної реформи в Україні, оскільки 12 червня 2020 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області», увійшло до складу Валківської міської громади.

Отже, лише 19 липня 2020 року, в результаті зазначеної адміністративно-територіальної реформи та ліквідації Валківського району, село увійшло до складу Богодухівського району.

Доводи апеляційної скарги позивача, про те, що право власності у ОСОБА_1 на земельну ділянку виникло ще в 2004 році, та за весь період починаючи з 2004 року по 2024 рік пропозицій щодо укладення охоронного договору та повідомлень про виявлений об`єкт апелянт не отримувала, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судовим розглядом встановлено, що юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано правової оцінки обліковій документації, яка була долучена до позовної заяви позивачем, колегія суддів не бере до уваги виходячи з такого.

Так, дійсно відповідно п. 2 Порядку № 1760 на кожний об`єкт культурної спадщини, що пропонується відповідним органом охорони культурної спадщини для занесення до Реєстру, складається облікова документація, яка підлягає постійному зберіганню в цьому органі.

Занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру без облікової документації не допускається.

Апелянт вважає, що позовної заяви позивачем було надано до суду облікову документацію, обсяг якої не відповідає встановленому Порядком переліку.

Проте, колегія суддів зазначає, що внесення відомостей про об`єкт культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України має обов`язковою передумовою складання документації, що визначена Порядком визначення категорії пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1760 та не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ №912/0/16-11 від 21.10.2011р. "Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток та занесення об`єктів культупної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України", яким затверджено перелік об`єктів культурної спадщини у Харківській області, що заносяться до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, серед яких б`єкт культурної спадщини Поселення «Валки-ІХ» є чинним та не оскаржувався.

Крім того, колегія суддів наголошує, що наявість недоліків чи неточностей в обліковій документації на об`єкт культурної спадщини Поселення «Валки-ІХ», не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку укласти з Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації охоронний договір на частину об`єкта культурної спадщини - пам`ятки археології місцевого значення Поселення Валки -IX - земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0181.

Щодо наявності порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Право суспільства на збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, гарантоване ст. 54 Конституції України.

У даному спорі приватне право (інтерес) відповідача, ОСОБА_1 , протиставляється публічному інтересу, який виражається у збереженні та охороні історико-культурної спадщини.

Відтак, забезпечення справедливого балансу приватного та публічного інтересів у даній справі полягає у необхідності дотримання відповідачем вимог законодавства про охорону культурної спадщини, визначених, зокрема, Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 826/12524/18.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 54 Конституції України держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Не укладення відповідачем охоронного договору створює загрозу пошкодження пам`ятки археології, втрати її автентичності та, як наслідок, предмета охорони.

Отже, державний інтерес у цій справі полягає у зупиненні порушень пам`яткоохоронного законодавства відповідачем, забезпеченні укладення ним охоронного договору на пам`ятку археології місцевого значення «Поселення Валки - IX» з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідача за порушення такого режиму).

В умовах злочинної війни, розв`язаної росією 24 лютого 2022 року в спробі знищити нашу національну ідентичність, традицію, історію та самобутність, нематеріальна культурна спадщина постає не тільки джерелом нашої духовності, а й основою української незламності. Наша жива спадщина як ціннісна система є запорукою нашої перемоги, основою для відновлення, гарантом національної самоідентифікації, яку неможливо знищити.

Щодо нездійснення позивачами захисту порушених інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать, зокрема, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, зокрема, належить: здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках місцевого значення (крім пам`яток археології), їхніх територіях та в зонах охорони, на щойно виявлених об`єктах культурної спадщини, реєстрація дозволів на проведення археологічних розвідок, розкопок; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них.

У свою чергу, згідно з Положенням про Департамент культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації у новій редакції, затвердженим розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації від 23.08.2023 № 526 В, Департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює:

державний контроль за додержанням законодавства з питань культури, мистецтва та охорони культурної спадщини; моніторинг стану збереження пам`яток культурної спадщини та дотримання власниками чи уповноваженими ними органами виконання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» (підпункт 8 пункту 5 Положення);

захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження (підпункт9 пункту 5 Положення);

видає розпорядження та приписи щодо охорони пам`яток культурної спадщини місцевого значення, припинення робіт на зазначених пам`ятках культурної спадщини, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених із відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених Законом України «Про охорону культурної спадщини», дозволів або з відхиленням від них (підпункт 17 пункту 5 Положення);

проводить перевірки стану додержання Конституції України та законів України, інших актів законодавства керівниками підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і підпорядкування у сфері культури та охорони культурної спадщини (підпункт 27 пункту 5 Положення).

З метою дотримання вимог діючого законодавства, окружною прокуратурою відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листами від 09.10.2023 № 56-3775вих-23 та від 27.10.2023 № 56-4044вих-23 письмово запропоновано позивачам самостійно звернутися до суду з позовною заявою та повідомлено про намір прокурора звернутися до суду з відповідним позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах в разі не вжиття відповідних заходів останніми.

Згідно відповідей Департаменту культури і туризму ХОВА від 17.10.2023 за № 05-25/1669 та від 03.11.2023 № 05-25/1804, Департамент в ході розгляду листів окружної прокуратури повідомив, що заходи позовного характеру щодо пам`ятки археології місцевого значення - «Поселення «Валки IX», охоронний номер 8715-Ха, занесеної до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури України від 21.10.2011 № 912/0/16-11, не вживались.

Разом з цим, Департамент вважає доцільним вжиття прокурором заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави шляхом пред`явлення позову в інтересах держави в особі Департаменту з метою забезпечення виконання пам`яткоохоронного законодавства та збереження культурної спадщини України.

При цьому, станом на даний час вказане питання у добровільному порядку не вирішене та інтереси держави залишаються незахищеними.

До того ж, у листі від 03.11.2023 № 05-25/1804 на адресу Харківської обласної прокуратури зазначено, що Департамент підтримує вжиття окружною прокуратурою відповідних заходів представницького характеру, шляхом пред`явлення позову з метою забезпечення виконання пам`яткоохоронного законодавства та збереження культурної спадщини України.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зазначено, що сам факт не звернення належного позивача до суду свідчить про те, що орган виконавчої влади неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 року по справі № 520/35902/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 по справі № 520/35902/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський