Справа № 600/7374/23-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7374/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

13 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачами протиправно не відшкодовано суму грошових коштів, що були витрачені у "Міжнародному центрі хірургії" на базі Університетської клініки у місті Києві під час лікування ОСОБА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

5. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що він проходив лікування у зв`язку з отриманням тяжкої травми під час захисту Батьківщини, а отже має право на отримання всіх соціальних гарантій, що передбачені законодавством для військовослужбовців.

6. Окрім того, позивач проходив лікування у приватному закладі за направленням начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, відповідальність за невірний вибір лікувального закладу покладається на службову особу Військової частини НОМЕР_1 та не може мати негативних наслідків для позивача.

II. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 призваний на військову службу 09.03.2022 р. в рамках загальної мобілізації. На даний момент проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

8. Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 14.09.2022 р. №3908 позивач 08.05.2022 отримав мінно-вибухову травму. Вогнепальні осколкові поранення м`яких тканин передньої верхньої третини лівого стегна, вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин другого пальця лівої кисті.

9. Відповідно довідок ВЛК №1977 від 03 липня 2023 року та №2701 від 10 серпня 2023 року, травма ОСОБА_1 є тяжкою, відповідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370, а також пов`язана із захистом Батьківщини.

10. 07.06.2023 р. позивачем подано рапорт на ім`я начальника служби РЕБ В/Ч НОМЕР_1 щодо направлення ОСОБА_1 на лікування в клініку "Міжнародний центр хірургії" на базі Університетської клініки у місті Києві.

11. Згідно направлення від 07.06.2023 р. № 1848/1056 позивача направлено на лікування у профільне відділення. У разі надходження або виписки військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 просить повідомити упродовж доби.

12. Згідно виписки-епікризу №874/2023 з історії хвороби стаціонарного хворого, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Міжнародному центрі хірургії в період з 09 по 25 червня 2023 року, та 21 червня 2023 року позивачу проведено операцію - транспедикулярна інструментація LIV-LV-SI (SteriSpine - Safe Orthopaedics) + редукція спондилолістезу + TLIF LIV-LV, LV-SI.

13. ОСОБА_1 був змушений самостійно здійснити повну оплату витрат на лікування. Загальна суми витрат складає 83 252, 00 грн, що підтверджується квитанціями та актами виконаних робіт, які надано у додатках.

14. 21.08.2023 р. позивач звернувся з рапортом до відповідачів що здійснення нарахування та виплати йому ОСОБА_1 коштів у розмірі 83252, грн, що були витрачені на лікування у "Міжнародному центрі хірургії" на базі Університетської клініки у місті Києві.

15. 19.10.2023 р. представником позивача подано запит щодо надання письмової відповіді стосовно розгляду рапорту позивача від 21.08.2023 р.

ІII. ДОВОДИ СТОРІН

16. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 4-6 цієї постанови.

17. Відповідач заперечує проти доводів наведених в апеляційній скарзі та зауважує, що чинне законодавство не передбачає відшкодування з Державного бюджету України витрат на лікування військовослужбовців у приватних закладах охорони здоров`я.

IV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі по тексту - Закон №2011) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

20. Відповідно до статті першої Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

21. В силу статті 1-2 Закону №2011 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

22. За правилами підпункту 1 пункту 1 статті 3 Закону №2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

23. Частиною першою статті 11 Закону №2011 передбачено, серед іншого, що охорона здоров`я військовослужбовців забезпечується створенням сприятливих санітарно-гігієнічних умов проходження військової служби, побуту та системою заходів з обмеження дії небезпечних факторів військової служби, з урахуванням її специфіки та екологічної обстановки, які здійснюються командирами (начальниками) у взаємодії з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

24. Наказом Міноборони від 23.03.2017 № 168 визначено перелік закладів охорони здоров`я в системі Міноборони.

25. Кабінет Міністрів України 31.10.2018 р. затвердив Воєнно-медичну доктрину України (далі - Постанова №910) з метою визначення стратегії та основних напрямів розвитку медичного забезпечення Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями під час дії особливого періоду, надзвичайного стану та інших кризових ситуацій.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

26. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

27. У відповідності до приписів частини 1 статті 11 Закону № 2011-ХІІ визначено право військовослужбовців на охорону здоров`я та медичну допомогу.

28. Охорона здоров`я військовослужбовців забезпечується створенням сприятливих санітарно-гігієнічних умов проходження військової служби, побуту та системою заходів з обмеження дії небезпечних факторів військової служби, з урахуванням її специфіки та екологічної обстановки, які здійснюються командирами (начальниками) у взаємодії з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

29. Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби.

30. Військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я. Військовослужбовці щорічно проходять медичний огляд, щодо них проводяться лікувально-профілактичні заходи.

31. За відсутності за місцем проходження військової служби, навчальних (або перевірочних) і спеціальних зборів або за місцем проживання військовослужбовців військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

32. Приписами Закону № 2011-ХІІ не передбачено лікування військовослужбовців в приватних закладах охорони здоров`я.

33. Відповідно до статті 23 Закону № 2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

34. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

35. З матеріалів справи встановлено, що позивач 08.05.2022 отримав мінно-вибухову травму. Вогнепальні осколкові поранення м`яких тканин передньої верхньої третини лівого стегна, вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин другого пальця лівої кисті. Травма ОСОБА_1 є тяжкою, відповідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370, а також пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно направлення від 07.06.2023 р. № 1848/1056 позивача направлено на лікування у профільне відділення.

36. ОСОБА_1 самостійно здійснив повну оплату витрат на лікування. Загальна суми витрат складає 83 252, 00 грн, що підтверджується наданими копіями документів.

37. Апелянт зауважує що саме за направленням командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2023 №1848/1056 він проходив лікування в "Міжнародному центрі хірургії" на базі Університетської клініки у місті Києві.

38. Колегією суддів встановлено, що проходження позивачем лікування в медичному закладі, який не входить до структури Міністерства оборони України, відбулось з незалежних від позивача обставин та саме за направленням Військової частини НОМЕР_1 , а тому позивач має право на отримання компенсації витрат на лікування, гарантованих статтею 11 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

39. Аналогічна правова позиція щодо права отримання компенсації витрат на лікування, гарантованих статтею 11 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", викладена у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 808/887/17 та постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №808/1486/16.

40. Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

43. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

44. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оборони України солідарно на користь ОСОБА_1 витрати на лікування за період проходження ним військової служби у загальному розмірі 83252 (вісімдесят три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.