Справа № 560/13472/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13472/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

13 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 03 від 30.06.2023 року.

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 03 від 14.07.2023 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 17.11.1998 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у ТДВ «Електромонтаж-466», яке є правонаступником ЗАТ «Електромонтаж-466», яке було правонаступником ДП «Електромонтаж-466» ЗАТ «Електромонтаж», а саме: з 01.09.2009 року по 31.09.2009 рік; з 01.11.2009 року по 30.11.2009 рік; з 01.01.2010 року по 30.07.2010 рік; з 01.09.2010 року по 31.09.2010 рік; з 01.05.2011 року по 30.06.2011 рік; з 01.09.2011 року по 31.09.2011 рік; з 01.12.2011 року по 30.04.2017 рік; з 01.01.2018 року по 31.01.2018 рік та з 01.04.2019 року по 31.12.2019 рік, та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.03.2023 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.06.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив документи для розгляду зазначеної заяви.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 03 від 30.06.2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 30 років згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач у рішенні зазначив, що до страхового стажу не враховано періоди роботи:

- з 09.05.1981 року по 08.06.1983 рік військової служби, оскільки у військовому квитку зазначено по батькові « ОСОБА_2 », що не відповідає даним паспорта « ОСОБА_3 »;

- з 01.09.1984 року по 01.07.1989 рік - навчання оскільки в довідці № 275 від 30.05.2023 року, виданій на підставі первинних документів не повністю зазначені прізвище та ім`я, не зазначена дата відрахування з учбового закладу, крім того, довідка не містить підпису директора;

- з 21.06.1983 року по 10.09.1990 року, оскільки заявником надана копія трудової книжки.

Повідомлено, що для зарахування вищезазначених періодів в страховий стаж необхідно надати уточнюючу довідку та довідку про перейменування.

Крім цього до страхового стажу не враховано періоди роботи у ТДВ «Електромонтаж-466», яке є правонаступником ЗАТ «Електромонтаж-466», яке було правонаступником ДП «Електромонтаж-466» ЗАТ «Електромонтаж», а саме: з 01.09.2009 року по 31.09.2009 рік; з 01.11.2009 року по 30.11.2009 рік; з 01.01.2010 року по 30.07.2010 рік; з 01.09.2010 року по 31.09.2010 рік; з 01.05.2011 року по 30.06.2011 рік; з 01.09.2011 року по 31.09.2011 рік; з 01.12.2011 року по 30.04.2017 рік; з 01.01.2018 року по 31.01.2018 рік та з 01.04.2019 року по 31.12.2019 рік, у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату ТДВ «Електромонтаж-466» страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Також, повідомлено про те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить - 21 рік 1 місяць 13 днів.

06.07.2023 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив документи для розгляду зазначеної заяви.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 03 від 14.07.2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 30 років згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач зазначив, що до страхового стажу роботи заявника не зараховано періоди роботи з 21.06.1983 року по 10.09.1990 рік згідно трудової книжки НОМЕР_2 (необхідно надати оригінал трудової книжки або підтверджуючі стаж довідки).

Крім цього до страхового стажу не враховано періоди роботи у ТДВ «Електромонтаж-466», яке є правонаступником ЗАТ «Електромонтаж-466», яке було правонаступником ДП «Електромонтаж-466» ЗАТ «Електромонтаж», а саме: з 01.09.2009 року по 31.09.2009 рік; з 01.11.2009 року по 30.11.2009 рік; з 01.01.2010 року по 30.07.2010 рік; з 01.09.2010 року по 31.09.2010 рік; з 01.05.2011 року по 30.06.2011 рік; з 01.09.2011 року по 31.09.2011 рік; з 01.12.2011 року по 30.04.2017 рік; з 01.01.2018 року по 31.01.2018 рік та з 01.04.2019 року по 31.12.2019 рік, у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату ТДВ «Електромонтаж-466» страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Також, повідомлено про те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить - 24 роки 3 місяці 13 днів.

Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту першого частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.

Так, згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 30 років.

Позивач на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 22.06.2022, згідно паспортних даних досяг віку 60 років, що не заперечується сторонами.

Як встановлено судом вище, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 03 від 30.06.2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 30 років згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач у рішенні зазначив, що до страхового стажу не враховано періоди роботи:

- з 09.05.1981 року по 08.06.1983 рік військової служби, оскільки у військовому квитку зазначено по батькові « ОСОБА_2 », що не відповідає даним паспорта « ОСОБА_3 »;

- з 01.09.1984 року по 01.07.1989 рік - навчання оскільки в довідці №ї 275 від 30.05.2023 року, виданій на підставі первинних документів не повністю зазначені прізвище та ім`я, не зазначена дата відрахування з учбового закладу, крім того, довідка не містить підпису директора;

- з 21.06.1983 року по 10.09.1990 року, оскільки заявником надана копія трудової книжки.

Позивач 06.07.2023 звернувся вдруге до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши відповідачу необхідні довідки, що підтверджують підстави для зарахування до страхового стажу період проходження ним військової служби з 09.05.1981 року по 08.06.1983 рік та з 01.09.1984 року по 01.07.1989 рік - навчання.

Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в в Закарпатській області № 03 від 14.07.2023 року слідує, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з незарахуванням періоду роботи з 21.06.1983 року по 10.09.1990 рік згідно трудової книжки НОМЕР_2 . Цим рішенням також повідомлено позивача, що необхідно надати оригінал трудової книжки або підтверджуючі стаж довідки.

Крім цього, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій областідо страхового стажу не враховано періоди роботи у ТДВ «Електромонтаж-466», яке є правонаступником ЗАТ «Електромонтаж-466», яке було правонаступником ДП «Електромонтаж-466» ЗАТ «Електромонтаж», а саме: з 01.09.2009 року по 31.09.2009 рік; з 01.11.2009 року по 30.11.2009 рік; з 01.01.2010 року по 30.07.2010 рік; з 01.09.2010 року по 31.09.2010 рік; з 01.05.2011 року по 30.06.2011 рік; з 01.09.2011 року по 31.09.2011 рік; з 01.12.2011 року по 30.04.2017 рік; з 01.01.2018 року по 31.01.2018 рік та з 01.04.2019 року по 31.12.2019 рік, у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату ТДВ «Електромонтаж-466» страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Вирішуючи вказаний спір, суд враховує, що абзацом 2 статті 56 Закону №1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22- 1(далі - Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637 ).

Відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.

Суд встановив, що згідно записів копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.03.1984 позивач:

1. з травня 1981 р до червня 1983 р служив у Радянській Армії (В/квиток);

2. з 21.06.1983 р по 12.08.1983 р працював тренером футбольної секції Грмагельського радгоспу Груз.ССР від 12.08.83 р (Довідка №17/2);

3. з 01.09.1983 р Хмельницький технологічний інститут побутового обслуговування прийнятиц на посаду робітника з кап. ремонту (Пр.№121 к від 1.09.1983);

4. 01.06.1988 звільнено з роботи у зв`язку із закінченням будівельних робіт (Пр.№68 к від 1.06.88 р);

5. 28.09.1983 р зарахований слухачем підготовчого відділення Хмельницького технологічного інституту побутового обслуговування (Пр.48 с від 28.09.1983р.);

6. 25.07.1984 р зарахований на перший курс денної форми (Пр. 227 с навчання ХТІБО 25.07.1984);

7. 1.07.1989 відрахований з ВНЗ у зв`язку із закінченням - (Пр. 100 с від 1.07.89р);

8. 26.09.1989 ШКІР ЗАВОД прийнятий на роботу контролером сировини та напівфабрикатів отмочно-зольного цеху з 4-го 26.09.89р розряду з тяжкими умовами праці (Пр.ОК-109);

9. 23.12.1989 р перевести до того ж ОСОБА_4 змінного майстра (Пр. 0K-147 23.12.89р);

10. 09.04.1990 р переведений начальником отмочно-зольного цеху (Пр. ОК-44 4.04.1990 р.

Працює по теперішній час.

Доказом, що підтверджує трудову діяльність позивача з 01.09.1983 є довідка № 058/417 від 26.05.2023, видана Хмельницьким національним універститетом, підписана ректором та завірена печаткою, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював в Хмельницькому національному університеті з 01.09.1983 р (наказ № 121-к від 01.09.1983 р) по 01.06.1988 р (наказ № 68-к від 01.06.1988 р) на посаді робітника по капітальному ремонту по III розряду із відрядною оплатою праці тимчасово.

Згідно довідки №292 від 04.07.2023, виданої Хмельницьким національним універститетом, ОСОБА_1 був зарахований в число слухачів підготовчого відділення (вечірня форма навчання) наказом № 48-с від 28.09.1983 року. Наказом № 227-с від 25.07.1984 року, зарахований на 1-й курс технологічного факультету, спеціальність «Технологія виробів зі шкіри» (денна форма навчання), після закінчення підготовчого відділення.

Відрахований з числа студентів у зв`язку з успішним закінченням навчання у вузі наказом № 100-с від 01.07.1989 року.

Період роботи, номери наказів, посади та назви у вищеописаних документах повністю відповідають даним копії трудової книжки № НОМЕР_3 .

Крім того, суд вказує, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Виправлення в документах не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зауважує, що період роботи з 01.09.2023 по 01.06.1988 на посаді робітника по капітальному ремонту по ІІІ розряду підтверджений довідками, виданими Хмельницьким національним університетом.

Однак, на підтвердження своєї трудової діяльності за період з 21.06.1983 по 12.08.1983 та з 26.09.1989 року по 09.04.1990 року позивач доказів не надав.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 01.09.1983 року по 01.06.1988 року, зазначений у копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , неправомірно не зарахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 03 від 30.06.2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 03 від 14.07.2023 року в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1983 року по 01.06.1988 року слід визнати протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 17.11.1998 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у ТДВ Електромонтаж-466, яке є правонаступником ЗАТ Електромонтаж-466, яке було правонаступником ДП Електромонтаж-466 ЗАТ Електромонтаж, а саме: з 01.09.2009 року по 31.09.2009 рік; з 01.11.2009 року по 30.11.2009 рік; з 01.01.2010 року по 30.07.2010 рік; з 01.09.2010 року по 31.09.2010 рік; з 01.05.2011 року по 30.06.2011 рік; з 01.09.2011 року по 31.09.2011 рік; з 01.12.2011 року по 30.04.2017 рік; з 01.01.2018 року по 31.01.2018 рік та з 01.04.2019 року по 31.12.2019 рік, та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.03.2023 року, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону №1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються , зокрема виконавчими органами Пенсійного фонду для визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Отже, внесення роботодавцем під час заповнення та надання до системи персоніфікованого обліку індивідуальних відомостей про застраховану особу в відповідному звітному періоді помилкових даних щодо працівника-застрахованої особи, тягне порушення прав останнього під час оформлення пенсії та має суттєвий вплив при визначенні розміру пенсії під час її нарахування, оскільки застрахованою особою за відповідний період здійснювалися страхові внески з заробітку (доходу) за конкретний період роботи.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.64 Закону №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана здійснювати відповідно до закону контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

П. 1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою КМУ від 04.06.1998 №794, передбачено, що персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до п.11 вказаного Положення фізична особа має право у разі незгоди з відомостями, внесеними до системи персоніфікованого обліку, звертатися до уповноваженого органу з заявою про їх виправлення.

Згідно положень розділу IV постанови Правління ПФУ 18.06.2014 № 10-1 Про затвердження Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення № 10-1), реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені ч.3 ст.20 Закону та ч.3 ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені ч.3 ст.20 Закону та ч.3 ст. 21 Закону №1058-IV .

Відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником.

У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

У разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб та невиконання страхувальником у місячний строк припису щодо усунення цих порушень територіальні органи Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк вносять відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб.

Із процитованого слідує, що до облікових карток, які є складовими Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, зокрема про трудовий стаж, при цьому у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

З матеріалів справи суд встановив, що позивач з 17.02.2004 працював на посаді гловного бухгалетра в ЗАТ "Електромонтаж-466", та з 19.04.2017 призначений на посаду генерального директора ТДВ "Електромонтаж-466", що підтверджується записами в трудовій книжці.

Проте, відповідач стверджує, що відсутня інформація за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб за періоди з 01.09.2009 по 31.09.2009, з 01.11.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 31.07.2010, з 01.09.2010 по 30.09.2010, з 01.05.2011 по 30.06.2011, з 01.09.2011 по 30.09.2011, з 01.12.2011 по 30.04.2017, з 01.01.2018 по 31.01.2018, з 01.04.2019 по 31.12.2019.

Слід зазначити, що частинами 4-6, 9,10, 12 ст. 20 Закону №1058-IV встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є для страхувальників, зазначених у п. 1, 2, 4 ст. 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

При цьому, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового/трудового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а.

За таких обставин, враховуючи, що факт трудової діяльності підтверджується записами трудової книжки та відповідними довідками, суд вважає, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи з 01.09.2009 по 31.09.2009, з 01.11.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 31.07.2010, з 01.09.2010 по 30.09.2010, з 01.05.2011 по 30.06.2011, з 01.09.2011 по 30.09.2011, з 01.12.2011 по 30.04.2017, з 01.01.2018 по 31.01.2018, з 01.04.2019 по 31.12.2019, слід визнати протиправною.

Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи у ТДВ Електромонтаж-466, яке є правонаступником ЗАТ Електромонтаж-466, яке було правонаступником ДП Електромонтаж-466 ЗАТ Електромонтаж, а саме: з 01.09.2009 по 31.09.2009, з 01.11.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 31.07.2010, з 01.09.2010 по 30.09.2010, з 01.05.2011 по 30.06.2011, з 01.09.2011 по 30.09.2011, з 01.12.2011 по 30.04.2017, з 01.01.2018 по 31.01.2018, з 01.04.2019 по 31.12.2019.

Враховуючи правову оцінку, надану діям відповідачів у цьому рішенні, та згідно абз. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.03.2023 року.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.