Справа № 480/9990/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2024 року Справа № 480/9990/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9990/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 збільшеної до 100000, 00 грн. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період стаціонарного лікування з 26.10.2022 по 31.01.2023 та з 01.03.2023 по 28.04.2023 з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000,00 грн. додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період стаціонарного лікування 26.10.2022 по 31.01.2023 та з 01.03.2023 по 28.04.2023 з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 належного грошового забезпечення за період стаціонарного лікування з 01.03.2023 по 28.04.2023.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення за період стаціонарного лікування з 01.03.2023 по 28.04.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був призваний до лав Збройних Сил України та проходив службу у військовій частини НОМЕР_3 .
25.10.2022 під час проходження військової служби та під час виконання бойового завдання поблизу м. Соледар Донецької області позивач отримав поранення, того ж дня доставлений до ЛСБ Бахмут.
З 26.10.2022 по 04.11.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради. З 05.11.2022 по 04.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» в м. Києві.
04.04.2023 позивач пройшов гарнізонну військово-лікарську комісію НВМКЦ «ГВКГ», відповідно до постанови якої визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців. Крім того, гарнізонна ВЛК встановила, що поранення, отримане ОСОБА_1 пов`язане із захистом Батьківщини.
З 05.04.2023 по 20.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» в м. Києві. З 21.04.2023 по 28.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня №° 3» в м. Києві.
В подальшому довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 465650 від 12.07.23 ОСОБА_1 , з 23.06.2023 призначено II групу інвалідності, підставою призначення вказано «травма, поранення, каліцтво, так, пов`язане із захистом Батьківщини».
Позивач зазначає, що відповідач протиправно не нараховував йому належну додаткову грошову винагороду згідно Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 за періоди з 26.10.2022 по 31.01.2022, а також з 01.03.2023 по 28.04.2023 незважаючи на те, що останній перебував на стаціонарному лікуванні.
При цьому за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 ОСОБА_1 протиправно не виплачено навіть грошове забезпечення.
Судом було поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано у відповідача додаткові докази.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що за період з 26.10.2022 по 31.01.2023 позивачу в повному обсязі виплачено грошове забезпечення.
За період з 01.03.2023 по 28.04.2023 нарахування грошового забезпечення не здійснювалось, оскільки відповідно до абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства».
Відповідач стверджує, що висновків військово-лікарської комісії про необхідність перебування на безперервному стаціонарному лікуванні понад чотири місяці ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не надходило.
У зв`язку з вище викладеним відповідач вважає, що позовні вимоги являються безпідставними.
Ухвалою суду від 23.04.2024 в якості співвідповідача було залучено Військову частину НОМЕР_2 , встановлено строк для надання відзиву на позов.
Представник відповідача, ВЧ НОМЕР_4 , надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що Військова частина НОМЕР_2 здійснює фінансування військових частин нижчого рівня керуючись «Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій ЗСУ та Державної спеціальної служби транспорту» (далі Правила №44), затверджені наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017р. № 280.
Таким чином, військова частина НОМЕР_2 , як розпорядник коштів третього рівня, на фінансовому забезпеченні якого перебуває військова частина НОМЕР_1 , де проходив службу позивач, здійснює фінансування, у тому числі грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям інших військових частин, але підстави вказаних виплат суворо регламентовані і не передбачають розширеного тлумачення.
Отже, позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка має свого командира, печатку, код ЄДРПОУ, фінансову службу, яка організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів третього рівня усіх документів, для подальшої оплати військовою частиною НОМЕР_2 .
Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів, що він звертався із рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 та надав підтверджуючі документи перебування на стаціонарному лікуванню з 01.03.2023 по 28.04.2023. При цьому, військова частина не має змоги самостійно отримати інформацію про період стаціонарного лікування військовослужбовців, так як доступ до надання медичної (конфіденційної) інформації обмежений законом, крім того, визначено виключний перелік осіб, які мають право на отримання медичної інформації.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Ухвалами суду від 15.09.2023, від 05.12.2023, від 07.12.2023, від 05.03.2024, від 01.04.2024 у відповідача витребовувалися додаткові докази.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією та відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_5 № 164 від 08.06.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 07.06.2022, в якій проходив військову службу до 23.05.2023.

25.10.2022 під час проходження військової служби в районі м. Соледар Бахмутського району Донецької області внаслідок проведення штурмових дій , під час виконання заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивач отримав чисельні поранення, того ж дня доставлений до ЛСБ Бахмут (а.с. 18 19).

Відповідно до довідки про обставини травми № 116 від 28 листопада 2022 року, виданої командиром в/ч НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_1 25.10.2022 одержав: МВТ. Акуботравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Вогнепальні сліпі поранення м`яких тканин голови. Вогнепальні сліпі поранення м`яких тканин обох верхніх кінцівок. Вогнепальний осколковий перелом лівої плечової кістки в верхній третині в АЗФ, проксимальної фаланги І пальця ліворуч, І п`ясткової кістки ліворуч. Вогнепальний перелом 5 п`ясткової кістки правої кисті. Травматична ампутація лівої стопи на рівні суглоба Лісфранка.

З 26.10.2022 по 04.11.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 19 зворотній бік 20).

З 05.11.2022 по 04.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» в м. Києві (а.с. 20 зворотній бік 21).

04.04.2023 позивач був оглянутий гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» та визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців. Також постановою гарнізонної військово-лікарської комісією НВМКЦ «ГВКГ» встановлено: поранення тяжке. Травма, поранення, каліцтво, Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує протезування (а.с. 22 - 23).

З 05.04.2023 по 20.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» в м. Києві (а.с. 23 зворотній бік 24).

З 21.04.2023 по 28.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 3» в м. Києві (а.с. 24 зворотній бік 25).

В подальшому довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 465650 від 12.07.23 ОСОБА_1 , з 23.06.2023 призначено II групу інвалідності, підставою призначення вказано «травма, поранення, каліцтво, так, пов`язане із захистом Батьківщини» (а.с.26).

Вважаючи, що відповідач протиправно не нараховував позивачу належну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168 за періоди з 26.10.2022 по 31.01.2022 та з 01.03.2023 по 28.04.2023, а за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 протиправно не виплачено навіть грошове забезпечення, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260 в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Окреме доручення № 912/з/29).

Згідно пункту 2 Окремого доручення № 912/з/29, на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно пункту 5 Окремого доручення № 912/з/29, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Згідно пункту 6 Окремого доручення № 912/з/29, накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згідно пункту 7 Окремого доручення № 912/з/29, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періоду дії воєнного стану;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначати:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі Положення №402 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН;

з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Підпункт а пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вирішуючи цей спір, суд констатує, що відповідач не заперечує та визнає факт отримання позивачем 25.10.2022 року поранення (травми та каліцтва), що пов`язане із захистом Батьківщини.

Отримання травми підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.11.2022 №116 (а.с. 18).

Внаслідок отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні у різних закладах охорони здоров`я безперервно з 26.10.2022 по 28.04.2023, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18 25).

У відзиві на позов ВЧ НОМЕР_1 стверджує, що нарахування додаткової грошової винагороди позивачу у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 26.10.2022 по 31.01.2023 було здійснено в повному обсязі.

Так із довідки про доходи ОСОБА_1 (а.с. 78), наданої відповідачем, суд вбачає, що позивачу була нарахована та виплачена додаткова грошова винагорода:

- за жовтень (з 26 по 31 жовтня) 2022 року у сумі 19354,84 грн;

- за листопад 2022 у сумі 100000,00 грн;

- за грудень 2022 року у сумі 100000,00 грн.;

- за січень 2023 року у сумі 100000,00 грн.

Представник позивача в додаткових поясненнях, наданих на вимогу суду, підтвердив отримання позивачем зазначених коштів (а.с. 97 зворотній бік).

Враховуючи вищевикладене, ВЧ НОМЕР_1 здійснювалось нарахування та виплата додаткової грошової винагороди Позивачу у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 26.10.2022 по 31.01.2023.

Отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно позовної заяви, позивач не оскаржує суми нарахувань та виплат за лютий 2023, отже вказаний період не є спірним.

Щодо спірного періоду з 01.03.2023 року по 28.04.2023 року, суд зазначає наступне.

У матеріалах справи наявні наступні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а саме:

- виписка з історії стаціонарного хворого КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» в м. Києві, період госпіталізації з 05.11.2022 по 04.04.2023 (а.с. 20 зворотній бік 21);

- виписка з історії стаціонарного хворого КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» в м. Києві, період госпіталізації з 05.04.2023 по 20.04.2023 (а.с. 23 зворотній бік 24);

- виписка з медичної карти стаціонарного хворого КНП «Київська міська клінічна лікарня № 3» в м. Києві, період госпіталізації з 21.04.2023 по 28.04.2023 (а.с. 24 зворотній бік 25).

Також 04.04.2023 позивач був оглянутий гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» та визнаний непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців. Також постановою гарнізонної військово-лікарської комісією НВМКЦ «ГВКГ» встановлено: поранення тяжке. Травма, поранення, каліцтво, Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує протезування (а.с. 22 - 23).

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №465650 ОСОБА_1 з 23.06.2023 призначено другу групу інвалідності, причина інвалідності поранення пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 26).

Таким чином, матеріалами справи дійсно підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (травмою, каліцтвом) що пов`язане із захистом Батьківщини у спірний період з 01.03.2023 року по 28.04.2023 року.

При цьому, із довідки про доходи ОСОБА_1 , суд вбачає, що у спірний період з 01.03.2023 року по 28.04.2023 року позивачу взагалі не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення, в тому числі і грошова винагорода відповідно до Постанови КМУ №168 (а.с. 78).

Абзацами 2,3 п.9 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах є:

- висновок лікарняного закладу (військово-лікарської комісії);

- відповідне рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах.

Як вже зазначалося судом, 04.04.2023 позивач був оглянутий гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ», якою, зокрема, встановлено: поранення тяжке. Травма, поранення, каліцтво, Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує протезування (а.с. 22 - 23).

Отже за наявності відповідного висновку військово-лікарської комісії, командиром військової частини НОМЕР_1 безпідставно не було прийнято рішення про продовження перебування позивача в лікарняних закладах, внаслідок чого останньому не було нараховано та виплачено грошове забезпечення за спірний період.

Також з аналізу пункту 1 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Вирішуючи спір, суд констатує, що у матеріалами справи підтверджено наявність цих умов стосовно позивача у спірний період.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не звертався з рапортами, позаяк відповідачу достеменно було відомо про факт перебування позивача та стаціонарному лікуванні, враховуючи, що у відзиві на позов представник відповідача зазначає, що:

- згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №303 від 25.10.2022р. позивач вважається таким, що вибув на лікування: до Бахмутської центральної районної лікарні, м. Бахмут, з 25 жовтня 2022 року;

- згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №120 від 30.04.2023р. позивач вважається таким, що прибув з лікування: з Київської міської клінічної лікарні №3, м. Київ, 30 квітня 2023 року. (а.с. 73 74).

Зазначені накази всупереч абз.2 ч.2 ст 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем суду надані не були.

Також суд враховує, що саме ВЧ НОМЕР_1 позивача було направлено на огляд медико-соціальною експертною комісією (а.с. 25 зворотній бік).

Окрім того, ані Постановою КМУ №168, ані Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/з/29, яке визначає порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, не передбачено, що підставою для виплати додаткової грошової винагороди є рапорт самого військовослужбовця.

Згідно пункту 7 Окремого доручення № 912/з/29, підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка видана командиром військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).

Судом встановлено, що отримання травми позивачем підтверджується Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.11.2022 №166 (а.с. 18).

Отже, ця довідка є підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди.

При цьому, суд також вважає безпідставним посилання відповідача на наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №56 від 25.02.2023р., яким визначено відповідно до абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 позивачу з 26 лютого 2023 року не виплачувати оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, премію за особистий внесок у загальні результати служби, щомісячну надбавку за особливості проходження служби з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.

Зазначений наказ всупереч абз.2 ч.2 ст 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем суду наданий не був.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр. та про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування позивачу належного грошового забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд також враховує, що згідно пояснень ВЧ НОМЕР_1 , остання перебуває на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_2 , відтак нарахування грошового забезпечення позивачу здійснює ВЧ НОМЕР_5 , а його виплату ВЧ НОМЕР_2 , яка була залучена судом в якості співвідповідача. З огляду на зазначене, суд вважає безпідставним твердження представника ВЧ НОМЕР_2 , що дана військова частина є неналежним відповідачем.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст. 245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.03.2023 по 28.04.2023 рр. та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати позивачу належне грошове забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

При цьому враховуючи, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалася ВЧ НОМЕР_2 , суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.03.2023 по 28.04.2023 рр. та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплатити позивачу належне грошове забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо його відшкодування судом не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 належного грошового забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) належне грошове забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) належне грошове забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 28.04.2023 рр.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек