Справа № 580/4705/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4705/22 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав позов до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Черкаській області від 05 жовтня 2022 р. № 1531-п "Про проведення фактичної перевірки".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від від 12 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. В обгрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказав, що в оскаржуваному наказі відсутні будь-які посилання на лист ДПС та про будь-яку інформацію про скаргу на чат-Бот. Крім того у оскаржуваному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні можливі порушення податкового та/або іншого законодавства, окрім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки- підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Апелянт зазначив, що скаргу на чат-Бот складено невідомою особою, тобто анонімно. Також, вказує, що місцем діяльності позивача є АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 . Крім того на думку апелянта, судом першої інстанції не враховано викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №820/4893/18, від 18.12.2018 у справі №820/4891/18 правові позиції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначив, що при винесенні оскаржуваного наказу діяв відповідно до чинного законодавства та в межах повноважень встановлених чинним законодавством при винесенні оспорюваного наказу.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Державна податкова служба України листом від 26.09.2022 № 11422/7/99-00-07-04-03-07 повідомила головним управлінням ДПС в областях та м. Києві, що в період з 19.09.2022 до 25.09.2022 на чат-бот ІНФОРМАЦІЯ_1 надходила інформація, що свідчить про можливі порушення платниками податків законодавства, контроль за яким здійснюють податкові органи (додаток 1). Тому вважає за необхідне доручити головним управлінням ДПС в областях та м. Києві проведення фактичних перевірок платників податків або об`єктів, інформація про можливі порушення по яких зазначена у додатку 1 до цього листа.

Згідно з додатком 1 до листа ДПС України на чат-бот ІНФОРМАЦІЯ_1 19.09.2022 у Черкаській області надійшло повідомлення, що в меблевому магазині за адресою: АДРЕСА_2 ,- не видають чеки за придбану продукцію та не хочуть робити повернення товару.

05.10.2022 відповідач видав наказ № 1531-п "Про проведення фактичної перевірки", посилаючись на підп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), яким доручив її провести за місцем фактичного провадження діяльності позивача за адресою: АДРЕСА_2 , з 05.10.2022 тривалістю 10 діб. Зазначено, що перевірку необхідно провести за період діяльності з 15.10.2019 до 14.10.2022 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, наявності документів, що підтверджують облік та походження товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності.

06.10.2022 посадові особи ГУ ДПС у Черкаській області склали акт відмови від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу) № 920/23-00-07-07-01, в якому зазначили, що після ознайомлення з направленнями на фактичну перевірку від 05.10.2022 № 2419 та № 2420 і спірним наказом менеджер - ОСОБА_2 магазину за адресою: АДРЕСА_2 , відмовив у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, посилаючись на відсутність передбачених ПКУ підстав для її проведення.

Не погоджуючись із наказом відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Судом встановлено, що в основу наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідачем покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

підпункт 80.2.2 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Абзацом 4 пункту 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Обґрунтовуючи законність оспорюваного наказу, відповідач посилався на отримання листа від 26.09.2022 №11422/7/99-00-07-04-03-07, в якому Державна податкова служба України (ДПС) повідомила головні управління ДПС в областях та м.Києві про те, що в період з 19.09.2022 до 25.09.2022 на чат-бот ДПС «ІНФОРМАЦІЯ_1» надходила інформація, що свідчить про можливі порушення платниками податків законодавства, контроль за яким здійснюють податкові органи (додаток 1). Тому вважає за необхідне доручити головним управлінням ДПС в областях та м.Києві забезпечити проведення фактичних перевірок платників податків або об`єктів, інформація про можливі порушення яких зазначена у додатку 1 до цього листа.

У позовній заяві представник позивача наполягав на тому, що вказана вище інформація була анонімною.

Колегія суддів зазначає, що згідно п. 17 розділу ІІ вказаного Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній податковій службі України та її територіальних органах, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2020 №297, анонімні звернення розгляду не підлягають (крім анонімних повідомлень про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції»). Анонімні звернення після реєстрації доводяться до відома керівників структурних підрозділів відповідно до їх функціональних повноважень засобами СЕД.

Отже доводи представника позивача в цій частині є необгрунтованими та спростовуються способом отримання відповідачем на чат-ботом ІНФОРМАЦІЯ_1 відомостей.

Щодо доводів представника позивача про те, що місцем діяльності позивача є АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_2 , слід зазначити наступне.

Згідно з даними паспорта позивача серії НОМЕР_1 місцем його реєстрації місця проживання є: АДРЕСА_1 .

З цього приводу суд урахував, що місце фактичної господарської діяльності та місце проживання фізичної особи можуть бути різними.

В Додатку 1 до листа ДПС України, наказі та акті відмови від проведення фактичної перевірки вказано адресу: АДРЕСА_2 .

Акт відмови проведення фактичної перевірки підписаний менеджером магазину ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), розташованого у АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 .

Отже, вказані обставини підтверджують, що за адресою АДРЕСА_2 позивач здійснює свою підприємницьку діяльність.

Суд першої інстанції правильно не врахував доводи позивача в цій частині та зазначив, що місце фактичної господарської діяльності та місце проживання фізичної особи можуть бути різними. Наявні у матеріалах докази свідчать про те, що позивач здійснює свою підприємницьку діяльність саме за адресою АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції також правильно встановив, що спірний наказ містить всі обов`язкові відомості, які передбачені в чинному п. 81.1 ст. 81 ПК України, а саме: дату видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мету, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дату початку та тривалість перевірки, посаду та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Посилання позивача на висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі № 820/4893/18, від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18, від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, суд першої інстанції правильно визнав необгрунтованими, оскільки правовідносини у вказаних справах регулювалися підп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України у редакції закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, в той час, як в даній справі підлягають застосуванню вимоги закону, які діють в редакції ЗУ №2120-IX від 15.03.2022.

Також на переконання колегії суддів необгрунтованими є твердження апелянта про те, що у наказі відсутні відомості про те, в межах яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності щодо його діяльності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом, оскільки така інформація не стосується передумов прийнятого рішення та не є згідно з законом обов`язковою для зазначення.

У пункті 80.2 ст.82 ПК України встановлені окремі самостійні підстави для призначення перевірки, як от: у разі, коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства, або виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

Вказані обставини не є в даному випадку підставою винесення спірного наказу.

Фактичні обставини спору доводять наявність скарги споживача на господарську діяльність позивача з ймовірним порушенням законодавства у сфері розрахункових операцій, поданої через систему чат-бот контролюючого органу, що дає можливість ідентифікувати особу скаржника. Належним способом виявлення є саме призначення фактичної перевірки, що узгоджується з вимогами підп.75.1.3 ст.75 ПК України щодо предмету фактичної перевірки.

Згідно норм ПК України у контролюючого органу відсутній обов`язок щодо надання копії скарги та відомостей про неї платнику.

Суд першої інстанції правильно вказав, що оскільки скарга надійшла до центрального контролюючого органу, який у подальшому доручив провести фактичну перевірку у т.ч. позивача, спірний наказ правомірний та відсутні підстави для його скасування.

До того ж, як свідчать матеріали справи, позивач скористався своїм правом щодо недопущення посадових осіб до перевірки.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного наказу.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 13 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма