Справа № 500/3027/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви

Справа № 500/3027/24

15 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод" до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод" (надалі, ТОВ "Мишковицький спиртовий завод") із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить зупинити дію розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р про виключення з реєстру, заборонити Державній податковій службі України виключати з Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини Товариство з обмеженою відповідальністю «Мишковицький спиртовий завод» на підставі розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р про виключення з реєстру.

В даній заяві заявник зазначив, що до Тернопільського окружного адміністративного суду буде поданий позов з наступним предметом: про визнання протиправним та скасування розпорядження Державної податкової служби України від 10.05.2024 №8-р про виключення з реєстру.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник зазначив наступне. ТОВ "Мишковицький спиртовий завод" здійснює виробництво продукції хімічного та технічного призначення, а саме розчинника органічного універсального технічного «Сольвент». Вважає, що прийняття Розпорядження про виключення з Електронного реєстру ТОВ «Мишковицький спиртовий завод» призведе до неможливості заявником здійснювати виробництво продукції хімічного та технічного призначення - розчинника органічного універсального технічного «Сольвент», яке потягне неможливість виконання господарських договорів на поставку зазначеної продукції, неможливість сплати кредиту, неможливість виплати заробітної плати працівникам та сплати податків та зборів. Звернув увагу суду, що заявник забезпечує роботою значну кількість працівників, а саме 180 осіб, при цьому є сумлінним платником податків та щомісячно сплачує податки та збори. На думку заявника, прийняття Розпорядження про виключення з Електронного реєстру може призвести до реальної загрози завданню шкоди правам заявника, в тому числі й матеріальним, внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі. Товариство з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод" вказує, що у нього наявні укладені договори щодо поставки розчинника органічного універсального технічного «Сольвент», натомість у зв`язку із з прийняттям Розпорядження заявник не зможе виконати взяті на себе зобов`язання за вказаними вище договорами, що призведе до застосування штрафних санкцій контрагентами заявника відповідно до умов договорів, що, у свою чергу, на думку заявника, свідчить про існування реальної загрози завдання шкоди правам Товариства з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод" внаслідок не вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у даній справі. Також заявник наголошує, що прийняте Розпорядження призведе до зупинення циклу виробництва, а його відновлення - це дуже складний, коштовний та тривалий процес. Підсумовує, що при прийнятті Розпорядження заявник позбавлений права здійснювати діяльність, зокрема, виробництво розчинника органічного універсального технічного «Сольвент», що призведе до не виконання заявником господарських зобов`язань, не отримання прибутку, результатом чого буде зупинення діяльності заявника та невиплата заробітної плати, що, в свою чергу, може реально призвести до звільнення працівників та неможливості розрахунків з бюджетом. Таким чином, на переконання заявника, наявні підстави, визначені пунктом 1 частини другої ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, заява про забезпечення позову, відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути подану заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 квітня 2019 року у справі №826/16334/18, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 10 жовтня 2019 року у справі №260/1499/18, від 17 червня 2020 року №380/930/20.

Також, відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Приписами частини першої статті 7-1 Закону України № 481/95 від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (надалі, Закон №481/95), відпуск спирту етилового його виробниками та отримання спирту етилового суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують його для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, здійснюється за умови внесення таких суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр).

При вирішенні заяви судом взято до уваги, що не вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р "Про виключення з реєстру", потягне за собою негативні наслідки для матеріально-правових інтересів позивача, зокрема, у формі невиконання ним договірних зобов`язань перед контрагентами.

Також судом враховано негативні наслідки для позивача внаслідок зупинення виробництва, що очевидно вплине на результати господарської діяльності підприємства. Такі негативні наслідки відобразяться на роботі підприємства в цілому, в тому числі, у формі втрати очікуваного прибутку від господарської діяльності, на зобов`язаннях позивача в частині збереження робочих місць та виплати заробітної плати найманим працівникам, а також на податкових зобов`язаннях позивача, оскільки обсяг сплачуваних підприємством податків напряму корелюється з фінансовими результатами господарської діяльності підприємства.

Суд зауважує, що особливе значення в умовах воєнного стану має збереження функціонування виробних потужностей та збереження суб`єктів економічної системи, які забезпечують саме існування такої системи, як загалом, шляхом здійснення виробництва матеріальних активів та насичення коштами фінансової системи країни, так і виконанням податкових та соціальних зобов`язань, зокрема.

Зважаючи на наведене, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову у вигляді зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р "Про виключення з реєстру" в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та третіх осіб (контрагентів позивача та найманих працівників), а також державі в цілому, що, враховуючи тимчасовий характер заходів забезпечення позову, може нанести значно більше шкоди для різних учасників господарських, податкових та соціальних відносин ніж ймовірне недотримання позивачем податкової дисципліни.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р "Про виключення з реєстру", ймовірне настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль у випадку задоволення судом адміністративного позову в подальшому.

На переконання суду, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р "Про виключення з реєстру", істотно ускладнює ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати господарську діяльність.

В свою чергу, забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на здійснення господарської діяльності, дасть можливість позивачу до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на здійснення діяльності та виконувати свої зобов`язання перед державою, найманими працівниками та контрагентами.

При здійсненні судочинства суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні «Дорани проти Ірландії» від 31.07.2003 Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у вищевказаних рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

На переконання суду, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р " Про виключення з реєстру" у даному випадку спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності винесення оскаржуваного рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи.

Крім того, заходи забезпечення адміністративного позову щодо зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р " Про виключення з реєстру" відповідають предмету позову, який, як зазначає заявник, буде поданий до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Щодо вимоги заяви про забезпечення прозову шляхом заборони Державній податковій службі України виключати з Електронного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини Товариство з обмеженою відповідальністю «Мишковицький спиртовий завод» на підставі розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р про виключення з реєстру, суд вважає, що така вимога не підлягає до задоволення, адже у контексті ст. 7-1 Закону № 481/95, ведення Електронного реєстру здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

До того ж, суд зауважує, що правова оцінка розпорядженню Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р буде надана за результатами розгляду адміністративної справи по суті, з якою має намір звернутися до суду заявник.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Враховуючи завдання адміністративного судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а також враховуючи необхідність ефективного захисту позивачем своїх прав, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви в частині, що стосується зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 10 травня 2024 року №8-р "Про виключення з реєстру". В іншій частині заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод" до задоволення не підлягає.

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод" підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 241, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод" задовольнити частково.

Зупинити дію Розпорядження Державної податкової служби України №8-р від 10.05.2024 "Про виключення з реєстру" до набрання законної сили судовим рішенням у справі №500/3027/24.

У задоволенні решти заяви - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений та підписаний 15.05.2024.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити осіб, яких стосуються заходи забезпечення позову:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мишковицький спиртовий завод", місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, буд.1, с.Мишковичі, Тернопільський район, Тернопільська область, 47732, ;

Головне управління ДПС у Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль,46003 ;

Державна податкова служба України, місцезнаходження: площа Львівська, 8, м. Київ,04053 .

Суддя Дерех Н.В.