Справа № 160/11665/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 травня 2024 року Справа 160/11665/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2024 через підсистему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

-визнати неправомірними дії військовій частині НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати при звільнені ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 щомісячної премії в максимальному розмірі 535% від встановленого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років.

- визнати неправомірними дії військовій частині НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 грошового утримання за періоди часу з 12.10.2022 року по 21.06.2023 року та з 26.06.2023 по 14.11.2023 року.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України код ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 щомісячну премію в максимальному розмірі 535% від встановленого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України код ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 недоотримане грошове утримання за періоди часу з 12.10.2022 року по 21.06.2023 року та з 26.06.2023 по 14.11.2023 року.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2024 позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/11665/24 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

За змістом ч.6 ст. 160 КАС України, якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Частиною 6 ст.18 КАС України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Однак, в порушення зазначених вимог, у позові не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету адвоката Лисий В.В., позивача та відповідача, оскільки це обов`язкові реквізити позовної заяви.

Також, в порушення п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України до позову не надано власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про виплату належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі відносини врегульовані положеннями статті 233 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Водночас, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Таким чином, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

За таких обставин, з липня 2023 року положення ч. 2 ст.233 КЗпП України, зокрема і в частині визначення строку звернення до суду, діють без жодних обмежень.

Позивачем заявлено декілька позовних вимог.

Як слідує з позовних вимог, позивачем оспорюються дії відповідача щодо не нарахування та невиплати при звільненні щомісячної премії в максимальному розмірі 535% від встановленого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років, а також щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового утримання за періоди часу з 12.10.2022 року по 21.06.2023 року та з 26.06.2023 по 14.11.2023 року.

Позовні вимоги щодо не нарахування та невиплати щомісячної премії в максимальному розмірі 535% від встановленого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років, пов`язані зі звільненням.

З наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2023 №913, долученого до позовних матеріалів, вбачається, позивача звільнено з військової служби з 22.11.2023.

В наказі також зазначено:

«… Не виплачувати щомісячну премію в максимальному розмірі 535% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з, з 01 по 22.11.2023. Не виплачувати надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років, передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27.01.2021 №248/612 з 01 по 22.11.2023…».

У позовній заяві представником позивача адвокатом Лисий В.В. вказано, що копію наказу від 22.11.2023 №913 позивач отримав на руки 22.11.2023.

Отже, з 22.11.2023 позивачу достеменно відомо про рішення командира щодо не виплати йому щомісячної премії в максимальному розмірі 535% від встановленого посадового окладу та щодо невиплати надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років.

За таких обставин, із позовними вимогами щодо не нарахування та невиплати при звільненні щомісячної премії в максимальному розмірі 535% від встановленого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років позивач мав звернувся до суду до 23.02.2024, водночас звернувся лише 06.05.2024, тобто з пропуском строку, та без обґрунтування поважних причин його пропуску.

Щодо позовних вимог в частині оскарженні дій відповідача про не нарахування та не виплати грошового забезпечення за періоди часу з 12.10.2022 року по 21.06.2023 року та з 26.06.2023 по 14.11.2023 року.

Суд зазначає, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується щомісячно, а відтак з неотриманням грошового забезпечення такому військовослужбовцю достеменно відомо про порушення його прав та інтересів.

З огляду на норми чинного законодавства, із позовними вимогами щодо зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримане грошове утримання з 12.10.2022 по 30 червня 2023 року позивач мав звернутись до суду до 02 жовтня 2023 року (перший робочий день протягом трьох місяців після відміни карантину); за липень 2023 року - до 01.11.2023, за серпень 2023 року - до 01.12.2023, за вересень 2023 року - до 01.01.2024, за жовтень 2023 року - до 01.02.2024, за листопад 2023 року до 01.03.2024.

Водночас, із такими позовними вимогами позивач звернувся до суду лише 06.05.2024, тобто також із пропуском строку.

Посилання позивача у позові в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду із позовними вимогами щодо невиплати грошового забезпечення на обставини не ознайомлення з наказами про припинення виплати грошового забезпечення не приймаються судом, оскільки саме з неотриманням грошового забезпечення позивачу достеменно відомо про недоотриманні грошові кошти, а відтак про порушення своїх прав.

Будь-яких інших обставин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду позивачем не зазначено.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а, від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг звернутись за захистом до суду протягом трьох місяців від дати порушення його прав чи інтересів.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені позивачем, у їх сукупності із наданими доказами на їх підтвердження.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позов подано без додержання вимог, встановлених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вважає за необхідне залишити його без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 122, 123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету адвоката, у позивача та відповідача;

- власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася із адміністративним позовом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Бухтіярова