Справа № 932/8982/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2024 року м. Дніпросправа № 932/8982/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року (суддя Кудрявцева Т.О.) по справі №932/8982/23 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 02 жовтня 2023 року серії 1ДІ №00422976 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що спірною постановою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суть якого полягала у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів. З такою постановою позивач не погоджувався та зазначав, що інкримінованого йому правопорушення не вчиняв, оскільки здійснив оплату за паркування автомобіля у визначеному розмірі.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність відповідачем факту порушення правил користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів. Стосовно аргументів позивача про здійснену оплату за паркування, суд першої інстанції вказав на те, що позивач надав докази про сплату за паркування автомобіля Маzdа 3, державний номерний знак якого НОМЕР_1 , про що свідчить долучена до матеріалів справи копія чеку, проте державний номерний знак автомобіля позивача є: НОМЕР_2 . Тобто, вказані обставини, за позицією суду першої інстанції, не підтверджували факт оплати за паркування автомобіля, який належить позивачу та який фактично був розташований на майданчику для платного паркування транспортних засобів.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що сам факт помилкового зазначення номеру транспортного засобу не може свідчити про факт не здійснення позивачем оплати за користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів. З цього приводу позивач посилається на те, що обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача, яким не було доведено

обставин, які стали підставою для прийняття спірної постанови, а саме відсутності факту оплати позивачем за паркування транспортного засобу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що представник приймає участь в іншому судовому засіданні. Дослідивши вказані клопотання суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке. Відповідно до ч.1, 2 ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Таким чином, підставою для відкладення розгляду справи, зокрема, є повідомлені стороною причини неможливості явки, які визнані судом поважними. Наведені представником позивача причини неможливості явки в судове засідання неможливо визнати поважними, оскільки надання пріоритетності тим чи іншим засіданням, участь у цих засіданнях, є правом сторони, але таке право, зокрема, не повинно перешкоджати розгляду справи судом у визначений судом час в судовому засіданні, в яке прибули інші учасники справи.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 02.10.2023 року заступником начальника відділу контролю та безпекою дорожнього руху-інспектором з паркування інспекції з питань контрою за паркуванням Дніпровської міської ради Буровим А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1 Д1№00422976 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152-1 КУпАП, та постановлено накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300,00 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Щодо суті правопорушення.

Частиною 1 статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено наступне: порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою статті 152-1 КУпАП вказано, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Отже, порушення правил паркування, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

У спірному випадку позивачем не заперечувався факт користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів у вказаних в оскаржуваній постанові місці та часу.

В той же час, неправомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивач пов`язував з тим, що ним було здійснено оплату за паркування автомобіля підтвердженням чому є відповідний чек з паркувального автомату.

Дослідженням вказаного чеку встановлено, що оплату за паркування здійснено стосовно автомобіля Маzdа 3, державний номерний знак якого НОМЕР_1 . Проте, державний номерний знак автомобіля, що належить позивачу та зафіксований технічними засобами інспектором з паркування, є НОМЕР_2 .

Таким чином, у спірному випадку відповідач мав усі підстави стверджувати про те, що оплату за користування платним майданчиком не було здійснено відносно транспортного засобу Маzdа 3, д.н. НОМЕР_2 , який належить позивачу. А отже відповідач мав достатні підстави для прийняття оскаржуваної постанови.

Стосовно аргументів позивача про те, що допущена помилка в написанні номера транспортного засобу не може бути свідченням порушень Правил паркування, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п.29 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 3 грудня 2009 р. №1342, оплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, здійснюється у безготівковій формі за такими способами:

через паркувальний автомат або платіжний пристрій з введенням реєстраційного номера транспортного засобу.

Факт оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування підтверджується відповідним документом із зазначенням в ньому реєстраційного номера транспортного засобу, що розміщується під лобовим склом транспортного засобу, за винятком випадків оплати вартості послуг за допомогою засобів мобільного зв`язку, коли факт такої оплати підтверджується захищеною комп`ютеризованою системою, або випадків паркування на майданчиках, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата (перевірка оплати) здійснюється під час виїзду з такого майданчика.

Отже, при оплаті паркування, правильне та коректне введення реєстраційного номеру транспортного засобу, є відповідальністю водія. А сам факт оплати вартості послуг паркування підтверджується відповідним документом із зазначенням в ньому реєстраційного номера транспортного засобу.

Оскільки у спірному випадку позивачем не було надано документу про оплату паркування із зазначенням в ньому реєстраційного номеру транспортного засобу, що належить позивачу, то відсутні підстави стверджувати про підтвердження позивачем факту оплати за користування майданчиком для платного паркування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2024 року по справі №932/8982/23 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14.05.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк