Справа № 465/7696/23
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

02.05.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №145 від 19 квітня 2023 року про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про скасування постанови №145 від 19 квітня 2023 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 квітня 2023 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради винесено постанову №145, якою його, позивача, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаторгсвіт" визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Згідно постанови, ОСОБА_1 станом на 03.04.2023р. допустив відсутність у підприємства договору на вивезення побутових відходів із спеціалізованою організацією за адресою: АДРЕСА_1 ; станом на 07.04.2023 допустив відсутність у підприємства договору на вивезення побутових відходів із спеціалізованою організацією за адресою: АДРЕСА_2 ; станом на 07.04.2023 допустив відсутність у підприємства договору на вивезення побутових відходів із спеціалізованою організацією за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушив ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що не погоджується з винесеною постановою, оскільки така винесена за неповного з"ясування всіх обставин справи. Зокрема, ТОВ "Мегаторгсвіт" здійснює надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Зокрема, за адресами зазначеними в постанові, укладені договори оренди будівель для ведення господарської діяльності або передачі в суборенду і збереженням цільового призначення. В подальшому будівлі передані в суборенду на підставі договорів, відповідно до яких суборендар самостійно оплачує послуги вивозу твердих побутових відходів постачальникам таких послуг згідно з укладеними договорами. Відтак, висновки відповідача є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.11.2023р. відкрито спрощене позовне провадження та у справі призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Доводи позивача не спростовують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Адміністративною комісією повно та всебічно досліджено адміністративні матеріали, комісія діяла в межах наданих повноважень, передбачених чинним законодавством. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення, викладені в адміністративному позові, просить задоволити адміністративний позов.

Представник відповідача заперечив позовні вимоги в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову за безпідставністю позовних вимог.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, подали заяви про розгляд адміністративної справи за їх відсутності.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданям адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П.2 ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що 19 квітня 2023 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради винесено постанову №145 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень. У постанові вказано, що ОСОБА_1 станом на 03.04.2023 допустив відсутність у підприємства договору на вивезення побутових відходів із спеціалізованою організацією за адресою: АДРЕСА_1 ; станом на 07.04.2023 допустив відсутність у підприємства договору на вивезения побутових відходів із спеціалізованою організацією за адресою: АДРЕСА_2 ; станом на 07.04.2023 допустив відсутність у підприємства договору на вивезення побутових відходів із спеціалізованою організацією за адресою: АДРЕСА_3 ; станом на 07.04.2023 допустив відсутність у підприємства договору на вивезення побутових відходів із спеціалізованою організацією за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушения. За фактом порушення п. 20.1.32 Правил благоустрою Львівської міської територіальної громали (зі змінами та доповненнями), затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011р. №376, КП «Адміністративно-технічне управління» складено протоколи про адміністративні правопорушення від 03.04.2023 №4-0346, від 07.04.2023 за №4-0396 №4-0386, №4-0376.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.152 КУпАП передбачено відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Позивач категорично заперечує свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань позивач ОСОБА_1 є керівником товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаторгсвіт" (ТОВ "Мегаторгсвіт").

Одним з видів діяльності, відповідно до витягу, є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нехумого майна (основний).

В матеріалах адміністративної справи містяться копії договорів оренди будівель від 01 листопада 2020 року, укладені з наступними орендарями:

1. з ФОП ОСОБА_2 - про передачу у строкове володіння та користування частини нежитлової будівлі літ. «Б» площею 174 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 194;

2. з ФОП ОСОБА_3 - про передачу у строкове володіння та користування частини нежитлової будівлі літ. «Б» площею 20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 194;

3. з ФОП ОСОБА_3 - про передачу у строкове володіння та користування нежитлову будівлю літ. «М-1» площею 145 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

4. з ФОП ОСОБА_2 - про передачу у строкове володіння та користування нежитлову будівлю літ. «Д-1» площею 121 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договорів, будівлі, що орендуються, передаються орендодавцем для ведення господарської діяльності або передачі їх в суборенду із збереженням цільового використання.

Дані нежитлові будівлі/їх частини передані у суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» згідно із договорами суборенди нежитлового примішення від 01.11.2020р. (№ 01-11/Е1512/2020, №01-11/E1512/2020/A, №01-11/1509/2020 та №01-11/Е1515/2020 відповідно.

Крім того, позивачем до адміністративного позову долучені копії договорів щодо надання послуг з поводженням з побутовими відходами (збирання, зберігання і перевезення) з метою подальшої утилізації (захоронення), зокрема договір № 3-617 від 18.11.2019р., договір № БТ-189 від 01.07.2020р., договір №3-264 від 13.06.2017р., укладені між суборендарем ТОВ "РУШ" та ТОВ "Санком - Львів".

Дані обставини свідчать про те, що позивач як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаторгсвіт" не був зобов"язаний укладати відповідні договори на вивезення побутових відходів із спеціалізованою організацією, зважаючи на те, що приміщення, які зазначені в оскаржуваній постанові, передані в суборенду іншій юридичній особі, яка в свою чергу уклала відповідні договори з виконавцем послуг поводження з побутовими відходами.

Крім оскаржуваної постанови в справі відсутні будь - які докази, які б беззаперечно вказували на те, що саме позивачем вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи відсутні жодні докази того, що позивач допустив відсутність у підприємства договору на вивезения побутових відходів із спеціалізованою організацією.

Крім того, в порушення вимог ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить опис обставин, встановлених під час розгляду справи, а лише містить посилання на протоколи про адміністративне правопорушення.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач, визнаючи позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до такого висновку та виніс оскаржувану постанову.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З матеріалів справи вбачається, що протоколи, на підставі яких розглядалася справа про адміністративне правопорушення, складені у відсутності особи, яку притягнуто до відповідальності, без її пояснень та без з`ясування обставин вчинення правопорушення.

Доказів отримання копії протоколів позивачем матеріали справи не містять.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-2 КУпАП).

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №685/1153/17.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Отже, відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності.

Відтак, суд вважає, що докази, які нібито свідчать про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, є неналежними.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а в постанові від 30.05.2018 зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України,вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відзив на позовну заяву в більшій мірі містить покликання на процесуальний порядок проведення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та покликання на норми законодавства України.

В матеріалах адміністративної справи відсутні беззаперечні та обгорунтовані докази того, що саме позивачем безпосередньо вчинене інкриміноване йому адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення є не доведеним.

Відповідно до змісту статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В підтвердження стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, позивачем долучено, зокрема, копії ордерів на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1232033 від 28 вересня 2023 року та № 1256016 від 24 січня 2024 року, копії договір про надання адвокатської допомоги від 20 липня 2020 року та від 20 серпня 2020 року, актів здачі - приймання виконаних робіт від 23 лютого 2024 року, платіжних інструкцій, відповдно до яких вартість наданих послуг склала 5 000 (п"ять тисяч) гривень 00 коп.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідачем подано клопотання про зменшення судових витрат в частині надання професійної правничої допомоги, в якому відповідач зазначає, що розмір витрат є завищеним, не співмірним із складністю справи та значенням справи для позивача. Однак, відповідачем не надано будь - яких доказів, які б спростовували заявлені витрати на отримання адвокатських послуг.

Відповідно до вимог п.3 ч.3ст. 286 КАС України,за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про накладення адміністративного стягнення від 19 квітня 2023 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 121, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №145 від 19 квітня 2023 року про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Постанову №145, винесену 19 квітня 2023 року Адміністративною комісією Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, буд. 85, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п"ять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, юридична адреса: м. Львів, вул. Генерала Чупринки 85, .

Суддя В. Кузь