Справа № 460/19959/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Справа № 460/19959/23 пров. № А/857/6669/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року (суддя Зозуля Д.М., м.Рівне, повний текст складено 26 лютого 2024 року), -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУПФ) в якому просив:

визнати протиправною відмову ГУПФ в перерахунку доплати до пенсії за понаднормовий стаж ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ), в редакції, чинній до 01.10.2017, починаючи з 01.06.2023.

зобов`язати ГУПФ здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії за понаднормовий стаж позивачу, встановивши із 01.06.2023 доплату до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку (заробітної плати для обчислення пенсії, визначеної відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій не страхування» (далі Закон №1058-IV) за кожен рік роботи понад 20 років, встановлений частиною другою статті 56 Закону №796-ХІІ, в редакції, чинній до 01.10.2017.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року, яке набрало законної сили 01.11.2023, позов задоволено (далі Рішення суду).

22.02.2024 до суду першої інстанції, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), надійшла заява позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання Рішення суду (далі Заява). Вказана заява обґрунтована тим, що на виконання Рішення суду ГУПФ здійснило перерахунок пенсії заявника та її розмір зменшився. Відтак, Рішення суду не виконане у відповідності до резолютивної частини, оскільки після перерахунку пенсії її розмір збільшився б.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у задоволенні Заяви відмовлено.

Не погодившись із постановленню ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить таку скасувати, та ухвалити нову, якою вимоги Заяви задовольнити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що відповідач порушив право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, встановлене пунктом 2 статті 56 Закону №796-ХІІ. Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд фактично пропонує заявнику захищати порушене право не в судовий спосіб через подання заяви до суду в порядку статті 383 КАС, а через вчинення державним виконавцем дій з метою виконання судового рішення у відкритому виконавчому провадженні, що на думку скаржника не є ефективним способом його порушеного права.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Залишаючи Заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів тому, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення у справі, а відтак, звернення позивача із Заявою є передчасним.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом частини першої-третьої статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які їй відомо і які можуть бути використані судом.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу, в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за статтею 382 Кримінального кодексу України.

Згідно зі статтею 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУПФ на запит позивача від 02.02.2024 щодо виконання Рішення суду було повідомлено, що у результаті виконання Рішення суду, розмір пенсії позивача зменшується. А тому у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Разом з тим, на виконання Рішення суду у цій справі Рівненським окружним адміністративним судом 13.11.2023 було видано виконавчий лист №1 (далі Виконавчий лист), який стягувачем був поданий для примусового виконання та перебуває на цей час на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та постановою державного виконавця цього відділу 21.12.2023 відкрито виконавче провадження ВП №73649871 з примусового виконання виконавчого листа.

При встановленні неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій, важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності та/або дії, її фактичні підстави, а також шкідливість/протиправність для прав та інтересів заінтересованої особи.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби щодо належного та повного виконання судового рішення, а тому звернення позивача із заявою в порядку статті 383 КАС до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону №1404-VIII першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Додані до Заяви ОСОБА_1 копії матеріалів виконавчого провадження № 73649871 та інформація про виконавче провадження не містять відомостей, що усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду вичерпано.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відмова у задоволенні відповідних вимог заявника (позивача) не є обмеженням права останнього на ефективний судовий захист, зокрема, на стадії виконання судового рішення, а зумовлена необхідністю дотримання обов`язкових (наведених вище) норм матеріального та процесуального права.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Статтею 316 КАС передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, судове рішення є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 324, 325, 328, 329, 383 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич