Справа № 380/13269/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 рокусправа № 380/13269/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, з такими вимогами: - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у прийнятті рішення про зняття ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 27.04.2007 у загальній та першочерговій черзі складом сім`ї 4 особи.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №141 від 25.06.2019 звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу з 25.06.2019. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 № 6 від 21.04.2021, затв. наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 21.04.2021 № 322ад знятий з квартирного обліку у зв`язку зі закінченням строку контракту. Вважає рішення житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 щодо зняття з квартирного обліку незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ні Інструкція № 380, ні Порядок № 1081, ні Житловий кодекс не передбачає такої підстави зняття особи з квартирного обліку як закінчення строку контракту. Крім того зазначив, що зняття його з квартирного обліку становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статті 48 Конституції України.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві (а.с. 48-50), просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку № 1081 лише військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку для отримання житла. в тому числі і у разі звільнення в запас чи у відставку, крім випадків, передбачених Порядком. Тому житлова комісія військової частини НОМЕР_1 мала правові підстави для прийняття рішення про його зняття з квартирного обліку, а командування військової частини для видачі наказу № 322ад 21.04.2021 року.

Відповідач подав клопотання, просить суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з цим позовом. Ухвалою від 19.09.2023 суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 та встановив позивачу п`ятиденний строк для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Суд ухвалою від 08.12.2023 визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновив цей строк.

Суд вивчив аргументи учасників справи, викладені в заявах по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_1 з 21.07.1999 проходив військову службу у Збройних Силах України (а.с.19), 27.04.2007 зарахований на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов при ВЧ НОМЕР_1 із 27.04.2007 року (а.с. 17), станом на 21.04.2021 - у загальній та першочерговій черзі з сім`єю у складі 4 особи (а.с. 12).

Наказом командира від 25.06.2019 № 141 виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 25.06.2019 року як такий, що звільнений наказом Командувача Сухопутних військ ЗСУ від 05.06.2019 №206 з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Календарна вислуга років ОСОБА_1 станом на дату звільнення становила 19 років 11 місяців 05 днів (а.с.19,78-79).

Рішенням житлової комісії військової частини, оформленим протоколом № 6 від 21.04.2021 (а.с. 76), вирішено таке:

«РОЗГЛЯНУЛИ:

1. Документи облікової справи та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 141 від 25.06.2019 року капітана запасу ОСОБА_3 щодо звільнення капітана ОСОБА_3 з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

ПОСТАНОВИЛИ: на підставі пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 29 Постанови Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» зняти з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 капітана запасу ОСОБА_4 , 1982 р.н., складом сім`ї - 4 (чотири) особи: (він, дружина - ОСОБА_5 , 1987 р.н., дочка - ОСОБА_6 , 2008 р.н., син - ОСОБА_7 , 2013 р.н.,) та виключити зі списків осіб, які перебувають на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 322ад від 21.04.2021 «Про зняття з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов» (а.с. 77) вирішено: « 1. На підставі пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 29 Постанови Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок», зняти з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 капітана запасу ОСОБА_4 , 1982 р.н., складом сім`ї - 4 (чотири) особи: (він, дружина - ОСОБА_5 , 1987 р.н., дочка - ОСОБА_6 , 2008 р.н., син - ОСОБА_7 . 2013 р.н.,) та виключити зі списків осіб, які перебувають на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 ».

Позиції сторін та суду щодо норм права, які регулюють спірні правовідносини, є аналогічними - правове регулювання відносин із забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців здійснюється на підставі положень:

- Житлового кодексу України;

- Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин);

- Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 № 1081 (далі Порядок № 1081) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

- наказу Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція № 380);

Суд для вирішення цього спору застосовує до спірних правовідносин такі норми права:

1) стаття 40 Житлового кодексу:

«Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

2) абзац 1, 4 частини 1 та частина 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ:

« 1. Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

9. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.».

3) пункт 29 Порядку № 1081:

« 29. Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.»

4) п. 7, 8 Розділу ІІ Інструкції № 380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: - взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); - зняття військовослужбовців та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; - надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; - зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; - внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; - перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

П. 14, 16, 21 Розділу VI Інструкції № 380, відповідно до яких на підставі даних книг обліку у військових частинах щороку складаються списки осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання. Такі списки підлягають періодичному уточненню.

Житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) щороку проводять інвентаризацію облікових справ військовослужбовців та членів їх сімей, що перебувають на обліку, під час якої перевіряються житлові умови (за необхідності), а також оновлюються документи, що містяться в облікових справах.

Зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: - поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; - подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; - в інших випадках, передбачених законодавством.

5) стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція):

« 1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.»;

6) стаття 48 Конституції України - кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

1) аргументи позивача на обґрунтування позову зводяться до такого:

- жоден нормативно-правовий акт, що регулює питання взяття та перебування військовослужбовця на квартирному обліку, не передбачає такої підстави його зняття з квартирного обліку як звільнення з військової служби в запас через закінчення строку контракту;

- зняття позивача з квартирного обліку унеможливлює отримання позивачем житла та у такий спосіб поліпшення життєвого рівня сім`ї, що є порушенням частини 1 статті 8 Конвенції та ст. 48 Конституції України.

2) аргументи відповідача на обґрунтування заперечень на адміністративний позов зводяться до того, що вислуга років ОСОБА_1 відповідно до положень пункту 9 статті 12 Закону №2011-ХІІ та пункту 29 Порядку № 1081 є недостатньою для залишення позивача після звільнення з військової служби на обліку в ВЧ НОМЕР_1 як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Оцінюючи підстави прийняття відповідачем рішення про зняття позивача з квартирного обліку у зв`язку із звільненням із військової служби суд керується такими мотивами:

1) щодо аргументу позивача про відсутність у законодавстві такої підстави для зняття з квартирного обліку як звільнення з військової служби через закінчення строку контракту.

Однією із передбачених статтею 40 Житлового кодексу України підстав для зняття особи з квартирного обліку є припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією з особою, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах на підставі контракту про проходження військової служби та перебував на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, за місцем несення служби у ВЧ НОМЕР_1 . Звільнення позивача з військової служби (у зв`язку із закінченням строку контракту) в запас та виключення у зв`язку із цим зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 в розумінні статті 40 ЖК України є припиненням трудових відносин з підприємством, установою, організацією з особою, яка перебуває на квартирному обліку за місцем роботи, а отже передбаченою ст. 40 ЖК України підставою для зняття особи з квартирного обліку. Таким чином, аргументи позивача щодо відсутності законодавчих підстав для прийняття оскарженого рішення є очевидно помилковими.

Закон № 2011, який регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначає винятки із загального правила, визначеного ст.40 Житлового кодексу України, тобто обставини, за яких військовослужбовець після звільнення з військової служби залишається на квартирному обліку у військовій частині, в списках якої він проходив військову службу.

Так, відповідно до частини 9 статті 12 Закону № 2011 військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби

(1) в запас за станом здоров`я або

(2) якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або

(3) у відставку, а також

(4) у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі,

залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Ця ж стаття містить норму, відповідно до якої військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Відповідно до обставин цієї справи ОСОБА_1 25.06.2019 року виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку із прийняттям 05.06.2019 рішення про звільнення позивача з військової служби у запас через закінчення строку контракту, тобто не за станом здоров`я, не у відставку, не у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів та неможливості їх використання на військовій службі; станом на день звільнення вислуга років позивача становила 19 років 11 місяців 05 днів тобто менше 20 років.

Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 на момент виключення зі списків ВЧ НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням із військової служби у запас не відповідав вимогам частини 9 статті 12 Закону № 2011, а тому не було підстав залишати його на квартирному обліку в цій військовій частині після звільнення з військової служби.

Враховуючи наведені мотиви суд дійшов висновку, що відповідач повинен був вирішити питання про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку ще в момент прийняття рішення про виключення його зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , тобто 25.06.2019. Разом з тим, відповідно до пунктів 14, 16, 21 Розділу VI Інструкції № 380, житлова комісія має повноваження проводити облік та інвентаризацію облікових справ військовослужбовців та членів їх сімей, що перебувають на квартирному обліку та відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції № 380 приймати рішення про зняття з обліку військовослужбовців. Таким чином, вирішення житловою комісією питання про зняття позивача з квартирного обліку із запізненням, а не в момент прийняття рішення про виключення його зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , не свідчить про протиправність рішення про зняття з квартирного обліку.

Отже, рішення житлової комісії від 21.04.2021, оформлене протоколом №6, є правомірним, а наведені позивачем аргументи є помилковими та не є підставою для його скасування.

2) щодо тверджень позивача про порушення відповідачем частини 1 статті 8 Конвенції, суд зазначає, що поняття «житло» у розмінні цієї статті має автономне значення, є дуже широким та не обмежується власністю чи традиційним помешканням. Для того, аби помешкання вважалося «житлом» особи, має значення існування достатніх і тривалих зв`язків особи з конкретним місцем, тобто «житлом» вважається місце, де особа проживає та почуває себе «вдома». Стаття 8 Конвенції не може вважатись такою, що визнає право на отримання житла (Chapman проти Сполученого Королівства [ВП], § 99), або такою, що дає право жити у певному помешканні (Garib проти Нідерландів, [ВП], § 141) (детальніше див. https://www.echr.coe.int/documents/d/echr/Guide_Art_8_UKR). Отже, втручання в право особи на повагу до її житла, що закріплене у частині 1 статті 8 Конвенції, теоретично можливе лише за умови, що особа вже має «житло» (тобто приміщення, з яким у неї є стійкий зв`язок). Перебування особи на квартирній черзі не є «житлом», що захищається статтею 8 Конвенції. Отже, сфера дії статті 8 Конвенції не поширюється на спірні правовідносини щодо виключення особи з квартирної черги, тому відповідні аргументи представника позивача є помилковими.

Щодо аргументів представника позивача про виникнення в позивача «справедливих сподівань» отримати житло, то такі суд розглядає в двох аспектах:

- практикою ЄСПЛ сформовано концепцію «легітимних очікувань» як одного із видів «майна» в автономному тлумаченні цього поняття Судом для цілей застосування статті 1 Додаткового Протоколу до Конвенції. Разом з тим, позивач не скаржився на те, що оскаржені рішення є втручанням в його право мирно володіти майном, що гарантується статтею 1 Додаткового протоколу до Конвенції, а для цілей застосування статті 8 Конвенції такі аргументи є недоречними з огляду на наведені вище мотиви.

- відповідно до національного законодавства судовому захисту підлягає не лише порушене право особи, а й охоронюваний законом інтерес. Суд враховує, що відповідні норми Житлового кодексу України, Закону №2011 та Порядку №1081 були оприлюдненими та доступними для ознайомлення будь-кого, в т.ч. позивача. Отже, для залишення на квартирній черзі в ВЧ НОМЕР_1 позивач в червні 2019 року повинен був укласти новий контракт та продовжити проходження військової служби для набуття вислуги понад 20 років, а не звільнятися з військової служби у зв`язку із закінченням контракту. З огляду на наведені вище мотиви (звільнення особи з військової служби за обставин, що не передбачають її залишення на квартирному обліку у військовій частині) сподівання позивача залишитися на квартирній черзі в ВЧ НОМЕР_1 не можуть кваліфікуватися як «охоронюваний законом інтерес», оскільки не мають будь-якого підґрунтя в національному законодавстві.

3) щодо тверджень представника позивача про порушення відповідачем ст. 48 Конституції України, то такі є очевидно безпідставними. Те, що позивач має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає житло, зовсім не означає, що це право повинно бути реалізовано шляхом залишення позивача на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 за відсутності підстав, визначених для цього законом.

З огляду на зазначене, доводи позивача про те, що зняття його з квартирного обліку є порушенням статті 8 Конвенції та ст. 48 Конституції України є помилковими.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 щодо скасування оскаржених рішень є безпідставними та не підлягають до задоволення. З огляду на цей висновок суду слід відмовити в задоволенні похідних позовних вимог про поновлення позивача на обліку.

Відповідно до встановлених ст. 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені ОСОБА_1 судові витрати суд покладає на нього. Відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 19-20, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович