Справа № 752/24510/23
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/86/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 квітня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Давиденко С.Р.,

розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягненння, -

В С Т А Н О В И В :

22.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві у якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8124894 від 12.11.2023 року щодо накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 20 400 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2023 року приблизно о 10 год., керуючи автомобілем «TOYOTA RAV 4» д.н.з. НОМЕР_1 і рухаючись по Південному мосту в м. Києві, був зупинений працівниками управління патрульної поліції м. Києва. На їх вимогу позивачем були надані усі документи, в тому числі на ТЗ, який на праві власності належить ОСОБА_2 .

Зазначає, що на підставі начебто незаконного керування автомобілем, працівники патрульної поліції склали щодо нього оскаржувану постанову.

Вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо процедури її складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

29 листопада 2023 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. у справі відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 12).

05.02.2024 представником відповідача на позовну заяву подано відзив, в якому останній вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ №8124894 від 12.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП винесена інспектором Пановим М. правомірно. Зазначив, що відповідно до інформації з бази АРМОР постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Зауважив, що позивач в позовній заяві не заперечує факт керування транспортним засобом, а посилається лише на те, що інспектор патрульної поліції належним чином не провів розгляд справи.

Надав до суду відео фіксацію керування позивачем транспортним засобом, яке зафіксоване нагрудною камерою працівників патрульної поліції, та витяг з бази АРМОР.

Просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.11.2023 інспектором старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Пановим Микитою Валерійовичем було винесено постанову серії ЕАТ №8124894 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 12.11.2023 о 10:10:58 за адресою: м. Київ, міст Саперно-Слобідська, 104, керував транспортним засобом «TOYOTA RAV 4» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року, чим порушив п. 2.1. (а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення, зокрема, виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Вказане узгоджується з положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

В свою чергу, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом «а» пункту 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи міститься витяг з бази АРМОР відповідно до якого вбачається, що посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , видане 20.09.2007 року, вилучено на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва.

Суд зазначає, що вказана постанова Дніпровського районного суду м. Києва, що вступила в законну силу 15.05.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, вигляді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік, міститься в Єдиному реєстрі судових рішень, в загальному доступі та перевірена судом. Згідно з інформації з Єдиного реєстру судових рішень апеляційним судом м. Києва постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Підтверджується й керування позивачем транспортним засобом 12.11.2023 року надане відповідачем відео, яке зафіксоване нагрудною камерою працівників патрульної поліції, де ОСОБА_1 дійсно перебуває за кермом транспортного засобу та керує ним.

Отже, з огляду на наведене, факт порушення позивачем п.п. «а» п.2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху повністю доведено, а тому оскаржувана постанова про притягнення позивача за ч. 4 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із позовної заяви позивач не заперечує факт керування транспортним засобом, а вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором патрульної поліції були порушені вимоги ст. 268 КУпАП.

З відео, яке надане відповідачем вбачається, що інспектор у ході розгляду справи не перешкоджав реалізації прав позивача, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи, зокрема права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Слід також звернути увагу, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого правопорушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Аналогічного висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд в постанові від 30.10.2017 року (справа № 761/4692/17).

Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, на підставі наявних доказів про адміністративне правопорушення, на основі яких було встановлено винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та немає підстав для скасування відповідної постанови, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставини, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи не надано.

Таким чином, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядок та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведе вище, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Зважаючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягненння, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя К.Г. Плахотнюк