Справа № 380/28666/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року справа №380/28666/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретаря судового засідання Лужняк О.М.

розглянувши у порядку письмово провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо не звільнення за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

зобов`язати прийняти рішення про звільнення за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що подав рапорт про звільнення його з військової служби як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 . Вказує, що відповідач в усному порядку повідомив його, що немає підстав для звільнення, при цьому, не пояснюючи юридичних причин такої відмови та не надаючи письмову відповідь. Стверджує, що по даний час ніякого рішення з приводу поданого рапорту не отримав.

Відповідач у відзиві зазначає, що у військовій частині не зареєстровано будь-яких рапортів від позивача про звільнення та відсутні відомості про подачу таких рапортів. Окрім того, на рапорті відсутня дата його подання та клопотання командира відділення медичної роти з відповідного питання до вищого командування. Стверджує, що недоведеність обставин щодо подання рапорту про звільнення є підставою для відмови у задоволенні позову. Вказує, що позовні вимоги є передчасними та стосуються правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому. Посилається на те, що у випадку зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача, суд порушить принцип розподілу влади та втрутиться у виключну компетенцію уповноваженого на прийняття такого рішення органу. Зазначає, що позивачем не долучено документів, які підтверджують відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд за особою.

У відповіді на відзив позивач вказує, що долучив докази щодо направлення відповідачу згаданого рапорту. Стверджує, що рапорт подавався через поштове відділення і відмітка про його реєстрацію ставиться лише після отримання поштового листа, а не до моменту його відправлення. Вказує, що відповідач не заперечує законності прийняття рішення Новороздільською міською радою №409 від 18.10.2023 року про призначення його помічником дієздатної особи ОСОБА_2 , а тому у нього є всі підстави для звільнення з військової служби.

Ухвалою суду від 25.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 22.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до довідки №5941 від 25.05.2023 року, виданої відповідачем, позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №409 від 18.10.2023 року, розглянувши висновок опікунської ради №69/VII від 13.10.2023 року про доцільність призначення ОСОБА_1 помічником ОСОБА_2 у зв`язку з станом здоров`я, як такій, що потребує постійного догляду, самостійно не може здійснювати свої права та виконувати обов`язки, вирішено призначити ОСОБА_1 помічником дієздатної ОСОБА_2 , яка станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, з метою надання їй допомоги.

Позивач звернувся до начальника медичного відділення медичної роти відповідача із рапортом, в якому просив його клопотання перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби за підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії КНП «Новороздільська міська рада» потребує постійного стороннього догляду. Зазначив, що інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, немає.

Не отримавши відповіді на вказаний рапорт, позивач звернувся до суду.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність щодо не звільнення позивача зі служби за підп. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №2232), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із ч.2 ст.2 Закону №2232 проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Одним з різновидів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч.6 ст.2 Закону №2232).

Як передбачено частиною чотирнадцятою цієї ж норми виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом тринадцятим ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» №1933-XII від 06.12.1991 року (з наступними змінами та доповненнями), особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та триває й на час розгляду даної справи.

Підстави для звільнення військової служби визначні у ст.26 Закону №2232.

Зокрема, згідно підп.«г» п.2 ч.4 цієї статті військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії воєнного стану: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, визначені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (з наступними змінами та доповненнями; далі Положення №1153/2008).

Відповідно до п.233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з підпунктом першим п.225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-ХIV) передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Суд враховує, що нормами чинного законодавства не передбачено строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

За загальним правилом, такий рапорт має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Суд звертає увагу, що розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином.

При цьому, на переконання суду, відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Водночас, з матеріалів справи вбачається та й не заперечується сторонами, рапорт позивача не був розглянутий належним чином і щодо цього документу не було прийнято жодного рішення.

Як наслідок, суд приходить висновку, що відповідач у даному випадку допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду згаданого рапорту позивача про його звільнення з військової служби на підставі підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання відповідача на те, що йому не відомо про подачу уже згаданого рапорту, оскільки в матеріалах справи наявні опис до поштового вкладення, фіскальний чек про направлення поштового відправлення та трекінг по поштовому відправленню, з яких вбачається, що згаданий рапорт позивача був доставлений до відповідача та вручений йому.

Суд звертає увагу, що оскільки у даному випадку відповідач не здійснив розгляд рапорту позивача належним чином, у суду відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності з приводу не звільнення позивача за підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232 та зобов`язання відповідача прийняти рішення про його звільнення.

Відтак, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити частково.

При цьому, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд, у відповідності до ч.2 ст.9 та ч.2 ст.245 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду поданого позивачем рапорту про звільнення його на підставі на підставі підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232; зобов`язати відповідача розглянути поданий позивачем рапорт.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту з приводу звільнення його з військової служб за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) протягом 30 днів з дня набрання даним судовим рішенням законної сили розглянути поданий ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про звільнення його з військової служб за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Я.Мартинюк