Справа № 300/3448/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про забезпечення позову
"14" травня 2024 р. Справа № 300/3448/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення її адміністративного позову до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.01.2024 №011070.
Підставою звернення позивача із вказаним позовом стало протиправне, на переконання позивача, прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 30.01.2024 №011070, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
13.05.2024 від ОСОБА_1 (надалі заявник) на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить:
застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті №011070 від 30.01.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі;
застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №74775272 від 17.04.2024, виданого державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано- Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 17.04.2024 Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №74775272 на примусове виконання суми штрафу в розмірі 17 000 грн, виконавчий збір 1700 грн, на основі постанови №011070 від 30.01.2024, яка оскаржується в межах даної адміністративної справи №300/3448/24.
На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача до ухвалення рішення в цій справі та для відновлення порушених прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль, часу та витрат. Тому, вважає, що до моменту встановлення судом факту законності чи незаконності винесення відповідачем оскаржуваної постанови, доцільним та обґрунтованим є зупинення дії виконання постанови №011070 від 30.01.2024 про стягнення адміністративногосподарського штрафу, оскільки її виконання накладає надмірний фінансовий тягар на позивача в умовах воєнного стану на території України. Заявник вказує про ймовірне застосування виконавчою службою заходів з примусового виконання вимоги (арешт майна боржника, обмеження прав тощо), що, в свою чергу, призведе до порушення та обмеження законних прав та інтересів ОСОБА_1 .
Розглянувши подану заяву та долучені докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною 4 статті 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
У розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.
У свою чергу, Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Судом встановлено, що постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті №011070 від 30.01.2024 відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф зa порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: індивідуальної контрольної книжки водія.
В подальшому, 17.04.2024 Долинським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №74775272 на примусове виконання суми штрафу в розмірі 17 000 грн, виконавчий збір 1700 грн, на основі згаданої постанови №011070 від 30.01.2024, яка, в свою чергу, оскаржується в межах даної адміністративної справи №300/3448/24.
Окрім цього, згідно відомостей про виконавче провадження №74775272, які містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження, суд встановив, що 17.04.2024 державним виконавцем здійснено запит до ДФС про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також 13.05.2024 здійснено запит МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.
Таким чином, судом зроблено висновок, що на даний час в межах виконавчого провадження здійснюється примусове виконання постанови про накладення штрафу №011070 від 30.01.2024, що, в свою чергу, може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача у вигляді блокування рахунків, стягнення не лише суми штрафної санкції, яка є спірною, а й стягнення виконавчого збору, інших додаткових витрат виконавчого провадження.
Суд, з огляду на вищевикладене, вважає, що позивачем підтверджено те, що не вжиття заходів забезпечення позову щодо зупинення стягнення на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження до розгляду справи і прийняття відповідного рішення суду, може ускладнити поновлення порушених, на думку ОСОБА_1 , прав та інтересів заявника, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль чи витрат.
Положеннями частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Сукупність наведених обставин вказує на існування об`єктивної необхідності вжиття заходів до забезпечення позову належним способом забезпечення охоронюваних законом інтересів заявника у спосіб зупинення стягнення на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №74775272 від 17.04.2024, до прийняття судом рішення за результатами розгляду адміністративної справи №300/3448/24.
Пунктом 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Разом з тим, під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує збалансованість інтересів заявника, держави та суб`єкта владних повноважень, а також співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (п. 77).
У рішенні від 31.07.2003 в справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що оцінку правомірності постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.01.2024 №011070 буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Водночас, вказаний захід забезпечення адміністративного позову та вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
З урахуванням вищенаведеного, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню, а саме шляхом вжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.
На підставі наведеного, керуючись статтями 150-152, 154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 від 13.05.2024 задовольнити.
Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №74775272, яке відкрито постановою державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано- Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.04.2024 на підставі виконавчого документу постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті №011070 від 30.01.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
Копії ухвали направити заявнику та відповідачу по справі до відома, Долинському відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.