Справа № 460/3200/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2024 року м. Рівне №460/3200/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 41 від 04.01.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (в частині, що стосується позивача), яким на оператора БпЛА 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 накладено стягнення у виді догани та не виплачено премію за січень 2024 року та додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за січень 2024 року.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 премію за січень 2024 року та додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за січень 2024 року з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є добровольцем та проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора БпЛА 1 танкової роти танкового батальйону. Командиром в/ч НОМЕР_2 на підставі наказу №41 від 04.01.2024 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Зі змісту витягу з наказу вбачається, що позивач під час виконання обов`язків військової служби перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

Позивач вважає наказ № 41 від 04.01.2024 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності протиправним, оскільки він не виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння. Посилання у наказі на складений адміністративний протокол ДНЗ-2/1758 від 31.12.2023 вважає протиправним, оскільки сам по собі протокол не встановлює винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Більш того за результатом розгляду протколу справу закрито за відсутністю в діях позивача події і складу передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення. Зокрема, постановою Запорізького апеляційного суду від 08.03.2024 у справі № 336/476/24 апеляційну скаргу задоволено. Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 скасовано і провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 03.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення у часників справи.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти його задоволення. На обґрунтування своїх заперечень зазначав, що згідно Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам встановлено, що на період дії воєнного стану, виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України. Тому враховуючи викладене, звертає увагу, що в даному випадку, порядок виплати премії та додаткової винагороди визначається окремим дорученням Міністерства оборони України, що розроблене з метою врегулювання виплати військовослужбовцям премії та додаткової винагороди. Зважаючи на те, що перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, правопорушення, перебування позивача на службі в зоні бойових дій підтверджено бойовими розпорядження, відповідач вважає, що дії відповідача щодо не включення позивача до наказів про виплату премії та додаткової винагороди повністю відповідають порядку нарахування таких виплат. За сукупності наведеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника позивача по суті спору, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора БпЛА 1 танкової роти танкового батальйону.

Командиром в/ч НОМЕР_2 на підставі наказу №41 від 04.01.2024 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Зі змісту витягу з наказу вбачається, що позивачу за порушення статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо не порушення військовослужбовцями законів України, Військової присяги, додержання вимог статутів Збройних сил України, бути завжди дисциплінованим, дорожити своєю честю і гідністю, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України щодо утримання від шкідливих звичок для здоров`я, статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України щодо обов`язку військовослужбовця постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою та поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні сили України в цілому та статті 241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України щодо обов`язку військовослужбовця піклуватися про збереження свого здоров`я та утримуватись від шкідливих звичок, статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України щодо бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних сил України та іншим законодавством України, статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних сил України щодо свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України щодо обов`язку військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби оголошено догану.

Перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 12041 від 31.12.2023 та складеним адміністративним протоколом ДНЗ-2/1758 від 31.12.2023.

Окрім цього, в п. 2 оскаржуваного наказу за вживання алкогольних напоїв на території військової частини у службовий час позивачу не виплачено премію за січень 2024 року.

Відповідно до п. 3 встановлено наступне, що у зв`язку із перебуванням на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння 21.11.2023, не включати позивача до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 за січень 2024 року.

Позивач вважає наказ № 41 від 04.01.2024 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності протиправним, оскільки він не виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння. Посилання у наказі на складений адміністративний протокол ДНЗ-2/1758 від 31.12.2023 вважає незаконним, оскільки сам по собі протокол не встановлює винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Більш того, за наслідками розгляду адміністративного протоколу справу закрито за відсутністю в діях позивача події і складу передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.

Зокрема, постановою Запорізького апеляційного суду від 08.03.2024 у справі № 336/476/24 (додається до позову) апеляційну скаргу задоволено.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 скасувати і провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення. Ця постанова апеляційного суду набирала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. У постанові апеляційного суду від 08.03.2024 встановлено, що порівнюючи наявні матеріали справи з доводами апелянта, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи достатніх і переконливих доказів, які б підтверджували наявність в його діях передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП події і складу адміністративного правопорушення.

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рапортом від 04.01.2024 командиром танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 повідомлено командира Військової частини НОМЕР_1 про те, що 31.12.2023 посадовими особами Запорізького зонального відділу Військової служби був виявлений солдат ОСОБА_1 , який під час виконання обов`язків військової служби перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

За даним фактом складений адміністративний протокол ДНЗ-2/1758 від 31.12.2023.

Додатком до рапорту є медичний висновок та адміністративний протокол.

Відповідно до змісту адміністративного протоколу ДНЗ-2/1758 від 31.12.2023, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки військової служби, перебував в АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 12041 від 31.12.2023, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В матеріалах справи наявний висновок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій № 12041 від 31.12.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_1 об 21 годині 15 хвилин направлено для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій. За результатом огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Висновок підписаний лікарем (фельдшером) який проводив огляду - ОСОБА_3 та містить відтиск печатки закладу, в якому проводився огляд.

Також висновок містить підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду.

Адміністративний протокол ДНЗ-2/1758 був предметом розгляду Шевченківським районним судом м.Запоріжжя справи №336/476/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

За наслідками розгляду матеріалів, постановою від 08.02.2024 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Поставною Запорізького апеляційного суду від 08.03.2024 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 (з доповненнями) задоволено.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08лютого 2024року в справі №336/476/24 щодо ОСОБА_1 скасовано і провадження закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.

Рішення мотивоване відсутністю у матеріалах справи достатніх і переконливих доказів, які б підтверджували наявність в його діях передбачених ч.3 ст.172-20 КУпАП події і складу адміністративного правопорушення, а саме: не міститься зазначення конкретного передбаченого військового обов`язку, підстав і часу його виконання у відповідності до вимог ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який би виконував ОСОБА_1 31.12.2023 року о 20 год. 00хв., перебуваючи в населеному пункті - м.Оріхів Запорізької області.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 вказаного Закону).

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з статтею 49 Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551- XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Отже, до військовослужбовця висуваються підвищені вимоги, що пов`язано з особливим статусом Збройних Сил України та державною службою особливого характеру, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У свою чергу, недотримання військовослужбовцем зазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення останнім військової дисципліни та службових обов`язків, які проявилися у вигляді перебування на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження позивача про те, що рішенням Запорізького апеляційного суду в справі №336/476/24 встановлено відсутність доказів перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані (стані алкогольного сп`яніння) під час виконання ним саме обов`язків військової служби 31.12.2023, суд вважає безпідставним, оскільки такого факту цим судовим рішенням встановлено не було. Зокрема, судом не надавалась оцінка обставинам перебування / не перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Суд зауважує, що поставною Запорізького апеляційного суду від 08.03.2024 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 (з доповненнями) задоволено. Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 лютого 2024року в справі №336/476/24 щодо ОСОБА_1 скасовано і провадження закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення.

Рішення мотивоване відсутністю у матеріалах справи достатніх і переконливих доказів, які б підтверджували наявність в його діях передбачених ч.3 ст.172-20 КУпАП події і складу адміністративного правопорушення, а саме: не міститься зазначення конкретного передбаченого військового обов`язку, підстав і часу його виконання у відповідності до вимог ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який би виконував ОСОБА_1 31.12.2023 року о 20 год. 00хв., перебуваючи в населеному пункті - м.Оріхів Запорізької області.

При цьому, суд звертає увагу позивача на ту обставину, що його притягнуто оспорюваним наказом до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни та службових обов`язків.

Також, суд зазначає, що правове регулювання вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для застосування заходів дисциплінарного впливу й не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа до адміністративної відповідальності. Водночас, для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи.

Суд зазначає, що встановлені постановою Запорізького апеляційного суду від 08.03.2024 в справі №336/476/24 обставини є відмінними від обставин, які досліджені в цій справі, а відтак не мають преюдиційного значення.

Висновки колегії судів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду яка викладена в постанові від 07.11.2019р. у справі №826/1610/18.

Відповідачем долучено до матеріалів відзиву витяги з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 .

З наданих суду документів, вбачається, що відповідно до бойового розпорядження, 19.12.2023 визначений особовий склад, серед якого є і позивач, зосереджено в АДРЕСА_4 для виконання завдань у складі роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 (РУБАК).

Строк виконання завдань до окремого розпорядження.

Витягом з журналу бойових дій підтверджено винесення розпорядження щодо позивала 02.01.2024.

Тобто, позивач перебував в підпорядкуванні командира РУБАК та виконував бойові завдання з 19.12.2023 по 02.01.2024.

Крім того, висновок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій № 12041 від 31.12.2023 про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, позивач не спростовує.

Отже підстави наказу військової частини НОМЕР_1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення військової дисципліни та службових обов`язків, які проявилися у перебування в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливо періоду під час виконання службових обов`язків підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про підтвердження факту вчинення дисциплінарного правопорушення, а відтак відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу відповідача.

Щодо доводів позивача, що згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту, відсутні в переліку такі стягнення як: не виплачувати премію та додаткову нагороду, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 №41 від 04.01.2024 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Крім того, наказано за вживання алкогольних напоїв на території військової частини у службовий час позивачу не виплачувати премію за січень 2024 року, а також наказано у зв`язку із перебуванням на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння 21.12.2023, не включати позивача до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 за січень 2024 року.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 17 розділу І Порядку № 260 встановлено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра Оборони України доведеним телеграмою від 25.03.2022 № 248/1298 (застосувалось до 01.06.2022) та Окремим дорученням Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29 (застосовується після 01.06.2023).

Згідно з пунктом 1 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Абзацами 1 та 2 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пунктом 10 в рішення від 25.03.2022 № 248/1298 встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включаються, зокрема, ті військовослужбовці, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, а також ті, у діях (бездіяльності), яких є ознаки кримінального або адміністративного правопорушення.

Аналогічні положення містяться в підпункті 9.8 пункту 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 згідно з яким до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень або 30 000,00 гривень визначено не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Суд зазначає, що прийняття Міністром оборони України рішення від 25.03.2002 №248/1298 та розпорядження від 23.06.2022 №912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку №260, а тому відповідні рішення підлягають врахуванню при вирішення питання про виплату додаткової допомоги, передбаченої Постановою № 168.

За змістом відповідних рішень Міністра оборони України від 25.03.2002 №248/1298 та від 23.06.2022 №912/з/29 та пунктів 1, 5 розділу XVI Порядку №260 простежується аналогія закону, яка полягає в тому, що виплата премії та додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, які набули право на дані виплати, з врахуванням дотримання даними військовослужбовцями норм чинного законодавства та належного виконання ними покладених на них обов`язків.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно прийнято рішення про невиплату премії за січень 2024 року та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за січень 2024 року

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного наказу №41 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для скасування такого наказу відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведеного вище, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли свого документального підтвердження та не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 травня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя В.В. Щербаков