Справа № 240/3561/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Житомир

справа № 240/3561/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області в особі заступника начальника відділу перерахунку пенсії №1 Алли Дебой о/р №19 від 14 лютого 2024 року, щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України №1402, на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №04-49/50 від 17 січня 2024 року;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області за підписом заступника начальника відділу перерахунку пенсії №1 Алли Дебой о/р № 19 від 17 січня 2024 року про відмову ОСОБА_1 , у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №04-49/50 від 17 січня 2024 року, згідно з поданою заявою ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 06.02.2024;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Першого заступника начальника Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області Галини Баєвої, щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України №1402, на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №04-49/50 від 17 січня 2024 року, згідно з поданою заявою ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 17.01.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 58% (п`ятдесят вісім відсотків) суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 січня 2024 року №04-49/50, виданої Територіальним управлінням ДСА у Харківській області, здійснивши виплату боргу однією сумою, починаючи з 01 січня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно із Законом України "Про судоустрій та статус суддів" в розмірі 58% суддівської винагороди.

Вказує, що ТУ ДСА України у Харківській області видало довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці №04-49/50 від 17.01.2024.

У подальшому, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області від 14.02.2024 №19, на розгляд якого згідно з принципом екстериторіальності було направлено заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відмовлено у такому перерахунку, оскільки на переконання вказаного територіального органу Пенсійного фонду України базовий розмір окладу судді місцевого суду з 01.01.2021 не змінювався.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного у позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі надіслав до суду відзив на позовну заяву за вх.№15682/24, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016, оскільки змін у законодавстві з 01.01.2022 щодо зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, не було, то правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу, з врахуванням довідки від 17.01.2024, немає.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до суду відзив на позовну заяву за вх.№23593/24, у якому заперечує щодо задоволення позову з аналогічних підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області.

18 березня 2024 року та 25 квітня 2024 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вказує про безпідставність доводів відповідачів.

10 травня 2024 року позивач надіслав до суду клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції.

З приводу викладеного суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Суд звертає увагу, що даний спір не входить до виключного переліку справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження, визначеного ч.4 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України та не підпадає під перелік справ у спорах, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, визначеного ч.4 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання позивача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи та в режимі відеоконференції.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Лозівського міськрайонного суду Харківської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яке виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області у розмірі 58% від суддівської винагороди.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області 17.01.2024 видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-49/50, станом на 01.01.2024.

17.01.2024 позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки.

Листом від 05.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача про необхідність звернення з відповідною заявою встановленої форми до будь-якого відділу обслуговування громадян територіального органу Пенсійного фонду України, або через вебпортал, або засобами порталу "Дія", або надсилання поштою.

06 лютого 2024 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-49/50 від 17.01.2024.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та 14.02.2024 прийнято рішення №19 про відмову у перерахунку пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що оскільки, змін у законодавстві з 01.01.2022 щодо зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір, якого встановлено на 1 січня календарного року не було, то правових підстав для проведення перерахунку пенсії, з врахуванням довідки, немає.

Вважаючи вказані дії відповідача, щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України №1402, на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №04-49/50 від 17 січня 2024 року, позивач звернувся за захистом свого права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно частин 4, 5 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 130 Конституції України передбачено, що Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Аналогічні положення закріплені частиною 1 статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII, згідно якої суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У частинах 2, 3 статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII передбачається, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Таким чином, Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплюються правові положення щодо способу визначення розміру суддівської винагороди, а саме встановлення розміру винагороди законом про судоустрій.

Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 15.07.1999 №966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також, у цій статті Закону передбачається, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону України від 15.07.1999 №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону України від 15.07.1999 №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відповідно, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». При цьому, судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість, відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - становить 2270 гривень, а працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні. Відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - становить 2684 гривні, а працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Слід зазначити, що зміни до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірному періоді, а також в Закон України від 15.07.1999 №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Тому, для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди відсутні законні підстави.

Отже, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.

Аналогічні висновки щодо обчислення суддівської винагороди (обрання розрахункової величини прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року) сформовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року по справі №400/2031/21, від 30 листопада 2021 року по справі №360/503/21.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України, ст.14 КАС України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд враховує, що правові норми Порядку №7-2 та Порядку №22-1 не наділяють повноваженнями територіальні органи Пенсійного фонду України на ревізування складових довідки про розмір суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зазначене свідчить, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №19 від 14.02.2024 та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-49/50 від 17.01.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправними.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним, суд зазначає, що оскаржувані дії відповідача поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку - прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, публічно-правовий спір між сторонами виник у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, при здійсненні владних управлінських функцій, а не певних юридично значимих дій, які можуть бути предметом судового оскарження окремо від цього рішення.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, слід відмовити.

З метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління ДСА України у Харківській області №04-49/50 від 17.01.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату боргу однією сумою, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи, що спір в частині виплати довічного грошового утримання на підставі оновленої довідки про винагороду судді буде здійснено на виконання рішення суду у даній справі, то права позивача у цій частині на час звернення до суду не порушені, оскільки перерахунок та виплата щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі нової довідки у розмірі вказаному вище не проведено.

З огляду на викладене, суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому. Саме тому, суд дійшов висновку про відмову в позові у частині вказаних позовних вимог.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення та подання відповідачем звіту про виконання рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, тому, суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання даного судового рішення.

Щодо вимоги позивача про звернення рішення суду щодо виплати суми в межах одного місяця до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Статтею 371 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно, проте вищевказана вимога позивача не підпадає під встановлений даною статтею перелік, а тому як наслідок вимога про негайну виплату саме різниці по пенсії не підлягає задоволенню.

В силу приписів ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області (майдан Свободи, буд.5 Держпром, під.3 пов.2, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №19 від 14.02.2024 та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-49/50 від 17.01.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% винагороди судді, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №04-49/50 від 17.01.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 14 травня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко