Справа № 420/1618/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1618/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач) , в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення від 03.01.2024 №07 ГУ ПФУ у Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889,

зобов`язати ГУ ПФУ у Одеській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 у розмірі 60 відсотків заробітної плати, що міститься у довідках Мінекономіки від 11.12.2023 №2121-12/240, 2121-12/241 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, починаючи з дати звернення,

стягнути з ГУ ПФУ у Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві , з 12.01.2011 отримує пенсію за віком згідно Закону "Про державну службу" №3723, з 01.03.2021 позивача переведено на пенсію за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 без його згоди.

28.12.2023 заявою №2006 позивач звернувся до ПФУ призначити (перевести) пенсію за віком згідно Закону "Про державну службу" №889 . Заява позивача була розглянута відповідачем за принципом "екстериторіальності" Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Одеській області від 03.01.2024 №07 позивачу відмовлено, мотивуючи тим, що у разі переведення на пенсію за Законом "Про державну службу" пенсія буде менша, ніж та, яку позивач отримує за Законом №1058, тому таке переведення є недоцільним. Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ у Одеській області, вважає його протиправним і таким, що потребує скасування та вчинення певних дій.

На його думку, Закон України "Про державну службу" передбачає, що право на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому ст. 28 Закону №1058, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Ухвалою від 17.01.2024 позов залишено без руху.

19.01.2024 після усунення підстав, з яких позов залишено без руху, судом відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ПФУ в Одеській області заперечує проти позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні. Заява позивача від 28.12.2023 розглянута та прийнято рішення від 03.01.2024 №07 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недоцільністю, адже розмір такої пенсії зменшиться. Відповідач при переведенні позивача на загальний вид пенсії за віком керувався пунктом 4-7 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058, особам, пенсії яким призначені відповідно, зокрема, до Закону України "Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу (пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року в розмірі 1%), розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію за нормами, зокрема, до Закону України "Про державну службу" із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" (далі-постанова КМУ №168) з 1 липня 2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до Законів України, зокрема "Про державну службу" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсій, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) і строк призначення яких до 31.12.2022 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови (коефіцієнт підвищення - 1,197). Підвищення на коефіцієнт збільшення застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2022 року відповідно до Законів України, зокрема "Про державну службу". Пунктом 4 "Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків від суми їхньої заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням не є державними службовцями - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Розмір пенсії державного службовця визначено без урахування довідок про складові заробітної плати від 11.12.2023.

Закон України "Про державну службу" № 889-УШ регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а положення Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ з 01.06.2015 втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-Ш). Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесено зміни, зокрема до Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення розмірів визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова №865), яким виключено п. 4 Постанови №865 щодо порядку обчислення заробітної плати для проведення перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України та внесено зміни до п. 5 в частині надання довідок про заробітну плату. Зокрема, пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики". Таким чином, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова № 1013 не містить. Отже, нормами Закону №889 змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців. Іншого чинним законодавством не передбачено. З урахуванням наведеного, підстави для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців відсутні, позаяк законодавство не регламентує ані права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Відповідач зазначає, що довідки, надані позивачем від 11.12.2023 про розмір його заробітної плати, не створюють правових підстав для перерахунку пенсії позивача із одночасним переведення на пенсію за Законом №889-Ш, оскільки довідки за зазначеною формою, згідно із пунктом 1 Постанови № 1-3, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-ІІІ пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723- XII, у той час як з грудня 2022 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІУ.

08.03.2024 позивач уточнив формулювання позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати рішення від 03.01.2024 №07 ГУ ПФУ у Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889, зобов`язати ГУ ПФУ у Одеській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до п. 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723, перерахунок пенсії у розмірах 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках Мінекономіки від 11.12.2023 №2121-12/240, 2121-12/241 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, починаючи з дати звернення до територіального органу ПФУ.

Ухвалою від 25.03.2024 суд вирішив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, витребувані додаткові докази. Призначено судове засідання на 16.04.2024..

16.04.2024 закрито підготовче засідання, суд перейшов до розгляду справи по суті в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві , з 12.01.2011 отримує пенсію за віком згідно Закону "Про державну службу" №3723-ХІІ.

З 01.03.2021 позивача було переведено на пенсію за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV. При цьому в матеріалах справи відсутня заява-згода позивача на переведення його з пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

28.12.2023 заявою №2006 позивач звернувся до Пенсійного Фонду України із заявою призначити (перевести) його на пенсію за віком згідно Закону "Про державну службу" №889-VІІІ. До заяви про перерахунок пенсії позивач додав довідки Департаменту управління персоналом Міністерства економіки України про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на грудень 2023 року.

Заява позивача була розглянута відповідачем за принципом "екстериторіальності". Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Одеській області від 03.01.2024 №07 позивачу відмовлено в задоволенні заяви, мотивуючи тим, що у разі переведення на пенсію за Законом "Про державну службу" пенсія буде менша, ніж та, яку позивач отримує за Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, тому таке переведення є недоцільним. Щодо використання довідок про складові заробітної плати для переведення на пенсію, то вони взагалі не розглядались.

Не погоджуючись із таким рішенням про відмову у перерахунку та переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням розміру заробітної плати станом на листопад 2023 року за посадою, аналогічною тій, яку позивач займав перед звільненням з державної служби, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принцип, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ "Про державну службу".

Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889 з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Законом №889 передбачається можливість збереження права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 виключно в порядку ч. 1 ст. 37 Закону № 3723.

З матеріалів справи, вбачається, що станом на 12.01.2011 спеціальний стаж ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком держслужбовцям, складав 27 років 10 місяців та 21 день. На момент набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, 01.05.2016 та на день звернення до органу ПФУ в грудні 2023 року позивач не працював на державній службі.

Отже, позивач станом на 01.05.2016 має не менш як 20 років стажу роботи віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, досяг пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому має право на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Крім того, а ні Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, а ні стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

За таких обставин, суд вважає безпідставним доводи відповідача про недоцільність переведення позивача за його бажанням на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Відтак, відповідно до абзацу 2 пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, позивач має право на переведення на пенсію державного службовця. Отримання відповідачем заяви ОСОБА_1 про перехід на пенсію за іншим законом зобов`язувало відповідача провести дії щодо переведення позивача на інший вид пенсії, за наявності умов для отримання позивачем такого виду пенсії.

Ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 передбачає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Приймаючи викладене, рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 03.01.2024 про відмову в переведенні на інший вид пенсії на підставі заяви №2006 від 28.12.2023 ОСОБА_1 є протиправним і підлягає скасуванню, що має наслідком зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.12.2023.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить того, що відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Слід зазначити, що обраний судом спосіб задоволення позовних вимог позивача не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки адміністративний суд у такий спосіб не підміняє інший орган державної влади, зокрема, шляхом обрахунку кількості років з урахуванням спірного періоду, а вказує на визначення відповідачу зобов`язання вчинити кореспондуючі праву на належне пенсійне забезпечення позивача дії.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є саме зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про перехід з пенсії за віком згідно з Законом №1058 на пенсії за віком за Законом №889. На думку суду, саме такий спосіб судового захисту слід застосувати виходячи з обставин справи, а саме враховуючи те, що відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви з незрозумілих підстав.

В той же час, органом ПФУ не досліджувалось питання відсоткового розміру пенсії та не надавалась оцінка довідкам № 240, 241 про розмір зарплати. Саме переведення на пенсію державного службовця здійснено не було. Відтак, спору щодо розміру пенсії відносно заробітної плати на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого переведення будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання розміру пенсії відносно заробітної плати є передчасним .

За таких обставин вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести його на пенсії за віком згідно заяви, здійснивши нарахування та виплату такої пенсії у розмірах 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках Мінекономіки від 11.12.2023 №2121-12/240, 2121-12/241, не підлягає задоволенню.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно з ч.2 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 03.01.2024 №07 Головного управління ПФУ у Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2023 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідок Мінекономіки від 11.12.2023 №2121-12/240, 2121-12/241, та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА