Справа № 569/23392/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 569/23392/23 пров. № А/857/1428/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судова-Хомюк Н.М.

суддів: Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 569/23392/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Жерендюк Світлани Сергіївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,

суддя у І інстанції Першко О.О.,

час винесення ухвали не зазначено,

місце винесення ухвали м. Рівне,

дата складання повного тексту ухвали не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) через свого представника - адвоката Слакву-Марчук Наталію Володимирівну звернулася до суду із позовною заявою до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Жерендюк С.С., Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову серії ЕГА 18 № 974736 від 25 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Також позивач просила звільнити її від сплати судового збору, вказуючи про скрутне матеріальне становище. На обґрунтування зазначеного надала до суду довідку до акта огляду МСЕК серії РВН № 0191022, згідно якої ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи та довідку про доходи № 3222 8724 7568 812, видану Рівненським об`єднаним управлінням ПФУ в Рівненській області, з якої слідує, що ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року отримала пенсію в розмірі 27 400 грн. 00 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2023 року в задоволені клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору - відмовлено.

Позовну заяву залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору та надано ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали, а саме долучити до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп.

Роз`яснено, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду. Копію ухвали надіслано позивачу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Жерендюк Світлани Сергіївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення визнати неподаною і повернуто позивачеві.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, представник позивача оскаржив її в апеляційному порядку. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відсутні будь які об`єктивні і беззаперечні докази наявності у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі вказане про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Апелянт з покликанням на ч. 1 ст. 5 КАС України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Також за нормами КАС України, яке регулює сплату судового збору, передбачається, що підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 9 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Вказує, що на підтвердження скрутного матеріального становища була надана довідка до акта огляду МСЕК серії РВН № 0191022, згідно якої ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи та довідку про доходи № 3222 8724 7568 812, видану Рівненським об`єднаним управлінням ПФУ в Рівненській області, з якої слідує, що вона за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року отримала пенсію в розмірі 27 400 грн. 00 коп.

Просить суд апеляційної інстанції врахувати ту обставину, що судовий збір за подання до суду позову становить 536 грн. 80 коп., який дійсно не перевищує 5% розміру річного доходу позивача (1370 грн. 00 кон.), однак, складає майже 2% її річного доходу, що зважаючи на відсутність у позивачки нерухомого майна чи інших джерел доходу також становив значний фінансовий тягар для неї.

Апелянт звертає увагу суду на те, що Верховний Суд зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відтак, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2023 року по справі № 569/323392/23 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Жерендюк Світлани Сергіївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про повернення позову та направити вказану справу до суду першої інстанції для подальшого судового розгляду

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, суд вважав за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень частини другої статті 312 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

За правилами ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не додано документа про сплату судового збору та заявлено клопотання про звільнення від сплати такого, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Як встановлено з матеріалів справи, вирішуючи заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд першої інстанції врахував, що судовий збір за подання до суду позову становить 536 грн. 80 коп., який не перевищує 5 % розміру річного доходу позивача (1 370 грн. 00 коп.). Суд зазначив, що надані докази не можуть свідчити про те, що позивач перебуває в тяжкому матеріальному становищі та не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (заробітну плату, вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, тощо).

Відтак, суд виходив з того, що вказане унеможливлює вирішення питання судом щодо дійсної наявності у позивача скрутного матеріального становища, тому дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору позивача слід відмовити.

Враховуючи, що позивачем не сплачено судовий збір, суд залишив позовну заяву без руху із наданням десятиденного строку для усунення недоліків, з дня вручення ухвали, для долучення до позовної заяви документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп.

Окрім того, позивачу (його представнику) роз`яснено, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду

Як засвідчується матеріалами справи, ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2023 року про залишення позовної заяви залишено без руху була вручена представнику позивача 08 грудня 2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про її отримання (а.с. 13).

Відтак, повертаючи позовну заяву ухвалою від 25.12.2023, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2023 року, у встановлений судом строк усунені не були, відтак застосуванню у даному випадку підлягає п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, відповідно до якого позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

За правилами ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, як встановлено судом та не заперечується позивачем, до позовної заяви не додано документа про сплату судового збору та заявлено клопотання про звільнення від сплати такого, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Судом встановлено, що підставами для залишення позовної заяви без руху стали висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не сплачено судовий збір, а заявлене клопотання про звільнення від його оплати задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції встановив, що визначений розмір судового збору за подання до суду позову не перевищує 5 % розміру річного доходу позивача, та вважав, що надані суду докази не можуть свідчити про те, що позивач перебуває в тяжкому матеріальному становищі та не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (заробітну плату, вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, тощо).

Апелянт у поданій апеляційній скарзі не заперечує про те, що належний до сплати розмір судового збору дійсно не перевищує 5% розміру річного доходу позивача , однак вказує про те, що такий складає майже 2% річного доходу, що, зважаючи на відсутність у позивачки нерухомого майна чи інших джерел доходу також становив значний фінансовий тягар для неї.

Так, слід зазначити, що частиною 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, коло осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

У статті 8 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи такі заяви, суд повинен враховувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Повне звільнення від сплати усіх судових витрат застосовується до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони не спроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування, тощо).

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей132,133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України «Про судовий збір» кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

У розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, саме позивач має довести існування фінансових труднощів.

Наведені положення закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

До заяви про звільнення від сплати судового збору представником позивача долучено довідку до акта огляду МСЕК серії РВН № 0191022, згідно якої ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи та довідку про доходи № 3222 8724 7568 812, видану Рівненським об`єднаним управлінням ПФУ в Рівненській області, з якої слідує, що ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року отримала пенсію в розмірі 27 400 грн. 00 коп.

Тобто, судовий збір за подання до суду позову становить 536 грн. 80 коп., який не перевищує 5 % розміру річного доходу позивача 1 370 грн. 00 коп..

Відтак, суд першої інстанції мав підстави для висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Отже, зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки про дохід, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок щодо надання до суду переконливих доказів, які свідчать про неможливість сплати судового збору, покладений саме на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням. Лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, особа повинна про це повідомити суд, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.

При цьому, суд зауважує, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем не заявлено.

Відтак, враховуючи те, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2023 року, у встановлений судом строк усунені не були, суд першої інстанції у відповідності до вимог пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС повернув таку позовну заяву позивачу.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 569/23392/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 13 травня 2024 року