Справа № 580/12083/23
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Шведа Е.Ю.,

суддів - Голяшкіна О.В., Заїки М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач-1, ГУ ПФ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Відповідач-2, ГУ ПФ в Черкаській області) про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ в м. Києві від 20.06.2023 №24 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання ГУ ПФ в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.06.2023 №24 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.06.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що окремі недоліки в оформленні трудової книжки за наявності у ній записів про періоди роботи особи не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні відповідного трудового стажу для призначення пенсії. Крім того, суд підкреслив, що будь-яких аргументів невідповідності виданих у російській федерації довідок Відповідачем не наведено, а військова агресія російської федерації проти України та припинення співробітництва з цією державою не може мати негативних наслідків для Позивача під час обчислення стажу для призначення пенсії.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що вирішення питання про призначення пенсії є дискреційними повноваженнями територіального органу Пенсійного фонду України, а тому належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є зобов`язання ГУ ПФ в Черкаській області зарахувати спірні періоди навчання та роботи до трудового стажу останньої та повторного розглянути подану нею заяву з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було надано належної оцінки підставам відмови Позивачу у призначенні пенсії, а також не враховано суб`єкта прийняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , що мало своїм наслідком безпідставне покладення на ГУ ПФ в Черкаській області, а не на ГУ ПФ в м. Києві, обов`язку з повторного розгляду поданої заяви.

Після усунення визначених в ухвалі від 01.04.2024 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 15.04.2024.

Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в Черкаській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 56-57). До вказаної заяви Позивачем було додано, зокрема, копію довідки №3265 (а.с. 60), довідки №339 (а.с. 10), а також копію трудової книжки серії НОМЕР_3 (а.с. 11-13).

За результатами розгляду вказаної заяви і доданих до неї документів ГУ ПФ в м. Києві прийнято рішення від 20.06.2023 №24 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 6).

Підставою прийняття цього рішення визначено те, що відповідно до наданих до заяви документів загальний страховий стаж складає 8 років 6 місяців 19 днів, що недостатньо для призначення пенсії. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки (на титульній сторінці не читабельна печатка). Також не враховані періоди навчання з 01.09.1975 по 20.06.1980, оскільки довідки №339 та №3265 видані в російській федерації, які не мають установленої форми, приймаються на території України за умови проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Про прийняття цього рішення ОСОБА_1 повідомлено листом ГУ ПФ в Черкаській області від 20.06.2023 №2300-0205-8/40717 (а.с. 67, зворотній бік).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 46 Конституції України, ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 8, 24, 26, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), ст. ст. 3, 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також ряду підзаконних актів, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на підтвердження належними і допустимими доказами наявності у Позивача трудового стажу, зарахування якого передує вирішенню питання про призначення пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно абз 1 ч. 2 ст. 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Приписи абз. 1 ч. 4 ст. 24 згаданого Закону визначають, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Колегією суддів враховується, що у законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення», йдеться мова про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку - 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Частиною 3 статті 26 Закону передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

За правилами ч. 4 ст. 26 Закону у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Приписи ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначають, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, до страхового стажу зараховуються як періоди роботи, так і періоди навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.09.2021 у справі № 822/1362/18.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, на момент оформлення трудової книжки Позивача 22.09.1980 питання її заповнення врегульовувалися Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162.

Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до п.п. 2.10. - 2.11 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).

Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т.п.).

Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Указана Інструкція перестала застосовуватися із 29.07.1993 у зв`язку із затвердженням наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно пп. 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Підпунктом Інструкції передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, для призначення пенсії за віком Позивачем надано трудову книжку від 22.09.1980 серії НОМЕР_3 , в якій містяться наступні записи:

- 22.09.1980 по 07.07.1982 інженер в проектно-кошторисному бюро управління «Тоеквтодор»;

- 26.07.1982 по 06.01.1983 інструктор відділу комсомольських організацій ремонта ВАКСМ;

- 21.03.1983 по 18.04.1984 інженер ВЛКСМ ГПУ-11;

- 04.05.1984 по 17.08.1984 старший інженер відділу капітального будівництва;

- 24.09.1984 по 04.01.1985 старший піонервожатий тимчасово на період відпустки основного працівника;

- 05.01.1985 по 02.11.1989 секретар комітету ВЛКСМ Оротуканського заводу гірничого обладнання;

- 02.11.1989 по 04.07.1994 директор «Дому Культури»;

- 01.06.2001 по 31.07.2007 директор в кафе «Бізнес клуб»;

- 12.01.2006 зарахована по трудовій угоді юристом;

- 03.09.2007 переведена постійно на посаду юриста;

- 03.03.2009 переведена інженером з охорони праці безпеки;

- 26.10.2009 звільнена по статті 38 КЗпП України;

- 12.07.2010 прийнята на роботу інженером з охорони праці;

- 02.11.2010 звільнена з роботи за згодою сторін;

- 11.02.2011 розпочата виплата допомоги по безробіттю;

- 07.11.2011 припинено виплати допомоги по безробіттю.

Записи трудової книжки ОСОБА_1 , як правильно встановлено судом першої інстанції, виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи, реквізити документів, на підставі яких вони внесені, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

При цьому колегія суддів зауважує, що титульний аркуш трудової книжки Позивача містить відбиток печатки, що свідчить про оформлення цієї книжки у відповідності до вимог згаданих вище Інструкцій. Неможливість визначення змісту відбитку печатки через її погану якість, на переконання колегії суддів, не може мати негативних наслідків для особи за умови можливості ідентифікації всіх зазначених у трудовій книжці записів про періоди її роботи.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить.

Відтак, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність у ГУ ПФ в м. Києві правових підстав стверджувати про неможливість зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

Щодо висновків суду першої інстанції про необґрунтованість відмови Відповідача-1 у зарахуванні періоду навчання Позивача з 01.09.1975 по 20.06.1980 з підстав видання органами російської федерації не в установленій формі довідок №339 та №3265 та відсутності на них апостиля, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як було зазначено вище, до стажу роботи зараховується також, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що згідно диплома серії НОМЕР_2 , виданого 23.06.1980, ОСОБА_2 у період з 01.09.1975 по 20.06.1980 навчалася у Томському державному університеті імені В.В. Куйбишева (а.с. 7). Копію указаного диплома Позивач надавав до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно довідок від 03.06.2004 №3265 та від 02.06.2004 №339 (а.с. 10), які також надавалися разом із заявою про призначення пенсії, прізвище Рожкова Позивач набула під час взяття шлюбу 21.11.1978, прізвище Ческидова - під час взяття шлюбу 16.09.1983, а прізвище ОСОБА_3 - під час взяття шлюбу 01.03.1987 (а.с. 55).

Зазначаючи про те, що довідки №3265 та №339 не мають установленої форми, а відтак потребують проставлення апостиля компетентним органом держави їх видачі, ГУ ПФ в м. Києві ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві на апеляційній скарзі не наводить норму, яка у 2004 році вимагала необхідності легалізації відповідних документів у визначений органом Пенсійного фонду України спосіб.

У свою чергу, як правильно підкреслено судом першої інстанції, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому строк дії правового режиму воєнного стану неодноразово продовжувався.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 було вирішено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно вказав на те, що Позивач набув трудовий стаж, звернувся за призначенням пенсії, у тому числі зі спірними документами (довідками), які були отриманні останнім до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відтак, на переконання колегії суддів, такі документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії лише з тих підстав, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 було констатовано, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

За таких обставин та в розрізі встановленого вище колегія суддів не може не погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що Позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

Відповідно до ст. 45 Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 58 указаного Закону Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 та період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 , а також повторно розглянути заяву Позивача від 13.06.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, оскільки при розгляді справи за адміністративними позовами про зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити та виплачувати пільгову пенсію, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої пенсії, що не належить до компетенції суду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №233/330/17 та у постанові від 10.09.2020 у справі № 221/6434/16-а.

Крім іншого, судова колегія звертає увагу, що обраний спосіб захисту у спірному випадку є найсприятливішим для поновлення порушених прав Позивача, позаяк матеріали справи свідчать, що Відповідач-1, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії, взагалі не надавав оцінки змісту наданим документам через призму наявності підстав для зарахування певних періодів роботи до страхового стажу, а відтак покладення рішенням суду обов`язку прийняти рішення про призначення пенсії за віком було б безпосереднім втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, визначені в абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, покладаючи відповідний обов`язок на ГУ ПФ в Черкаській області, суд першої інстанції не врахував такого.

Положеннями п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Викладене, на переконання колегії суддів, свідчить, що з урахуванням принципу екстериторіальності призначення пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначенні має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше. До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку ГУ ПФ в Черкаській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Відтак, у спірному випадку обов`язок із зарахування періодів роботи і навчання та страхового стажу, а також з повторного розгляду заяви та прийняття рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії має бути покладено саме на ГУ ПФ в м. Києві як орган, який прийняв протиправне рішення про відмову у такому призначенні.

У свою чергу, у межах цього спору ГУ ПФ в Черкаській області виконало виключно 2 функції: прийняло документи та повідомило про результати їх розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, що свідчить про те, що жодних рішень владно-розпорядчого характеру, які б призводили до зміни чи встановлення прав та обов`язків ОСОБА_1 , останнім не приймалось.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, однак, обираючи спосіб захисту порушених прав Позивача, не врахував, яким саме територіальним органом Пенсійного фонду України вони мають бути відновлені за чинного правового регулювання.

Аналогічна за змістом правова позиція щодо визначення територіального органу Пенсійного фонду України, на якого необхідно покладати обов`язок із вчинення дій після скасування його рішення про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії, висловлена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Таким чином, висновок суду першої інстанції в частині покладення на ГУ ПФ в Черкаській області вчинити дії не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідній частині із прийняттям у ній нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано всі фактичні обставини, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи в частині позовних вимог. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Прийняти в указаній частині нове рішення, яким:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та період навчання згідно диплому серії НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 13 червня 2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Е.Ю. Швед

Судді О.В. Голяшкін

М.М. Заїка

Повний текст постанови складено та підписано 14 травня 2024 року.