Справа № 160/21373/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Коростильові П.О.
представника позивача Гринь І.В.
представника відповідача Лукіна Н.В.
установив:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 27.04.2023 №8694/04-36-09-03/ НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області, прийняте на підставі Акту перевірки від 17.03.2023 за №1065/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 ;
- стягнути витрати на професійну правничу допомогу.
12 жовтня 2023 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що
18 жовтня 2023 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначили, що в наказі ГУ ДПС у Дніпропетровській області №1207-п від 14.03.2023 року міститься посилання на підстави проведення перевірки, а саме: пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України. Працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області, на підставі наказу №1207-п від 14.03.2023 року та направлень №1572, №1573 від 14.03.2023 року, проведено фактичну перевірку за адресою АДРЕСА_2 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 . Враховуючи викладене доводи позивача з приводу порушення порядку призначення та проведення фактичної перевірки є необґрунтованими. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. Так, посадовими особами контролюючого органу було пред`явлено особі, яка фактично проводить розрахункові операції ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 наказ від 14.03.2023 №1207-п та направлення на проведення перевірки від 14.03.2023 №1572, №1573, про що свідчить її підпис у вказаних направленнях. Варто звернути увагу щодо посилання Позивача, про описку в тексті, зазначається адреса наступним чином: АДРЕСА_2 , господарська одиниця « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Посилання позивача про те, що проведена перевірка з порушеннями, тому що на момент перевірки керівнику ФОП ОСОБА_1 не було пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки, копію наказу про проведення перевірки, є безпідставним, оскільки наказ від 14.03.2023 №1207-п та направлення на проведення перевірки від 14.03.2023 №1572, №1573, були підписані особою, яка фактично проводить розрахункові операції ОСОБА_2 , у письмовій вимозі перевіряючих також є підпис про її ознайомлення та отримання. Визначальним для вирішення питання про застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій є факт порушення визначеного законом порядку реалізації товарів. У свою чергу, сам факти не перебування особи, якою були допущені відповідні порушення, із суб`єктом господарювання в офіційних трудових відносинах не може бути підставою для звільнення такого суб`єкта господарювання від відповідальності. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі №260/2355/20.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 р. розгляд справи за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.01.2024 р. о 16:20 год.
Відповідно до протоколу підготовчого засідання від 18.01.2024р. суд ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 22.02.2024 об 11:00 год.
22 лютого 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке призначено на 22.02.2024р., у зв`язку з тривалою повітряною тривогою.
26 лютого 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Відповідно до протоколу судового засідання від 07.03.2024р. суд, у судовому засіданні оголосив вступну та резолютивну частину ухвали від 07.07.2024р. Оголошено перерву для ознайомлення з матеріалами справи.
Відповідно до протоколу судового засідання від 14.03.2024р. суд оголосив вступну та розютивну частину рішення.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позову, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.05.2022 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань фізичної особи, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основний вид діяльності ФОП ОСОБА_1 є 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, додатковими: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 77.29 Прокат інших побутових виробів і предметів особистого вжитку; 95.29 Ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку.
16.02.2023 р. від Антикорупційної правозахисної ради до ГУ ДПС у Дніпропетровській області подано заяву про проведення фактичної перевірки господарської одиниці ГО «MEDELLIN» за адресою: м. Дніпро, пр-т. Дмитра Яворницького, буд. 46.
3. Перевірку розпочати з 14.03.2023 року, тривалістю не більше 5 діб, період діяльності, який буде перевірятися: згідно ст. 102 Податкового кодексу України.
14 березня 2023 ГУ ДПС видано направлення №1572 та №1573 на перевірку, згідно якого перевірку доручено здійснювати заступнику начальника відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області Дунцю Олександру Миколайовичу та головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ЖПС у Дніпропетровській області Ягольнику Денису Олександровичу.
Відповідно до акта Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.03.2023р. №000208/1, Головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДІС У Дніпропетровській області Ягольником Денисом Олександровичем та заступником начальника відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області Дунцем Олександром Миколайовичем на підставі п.п.86.5 ст. 86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-V1 (із змінами та доповненнями), посадові особи платника податків його законні представники, особа яка здійснювала розрахункові операції відмовились від ознайомлення та підписання акта фактичної перевірки.
За результатами перевірки 14.03.2023 складено акт фактичної перевірки на бланку № 000208, який зареєстрований в органі ДПС 17.03.2023 за №1065/04/36/07/08/ РРО/ НОМЕР_1 , згідно із яким проведено перевірку господарської одиниці магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , код за ЄДРПОУ (РНОКПП) НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_4 .
Відповідно до п.2.1.2. акта перевірки: Довідка про опломбування реєстратора розрахункових операцій не надано ПРРО;
Відповідно до п.2.2.2. акта перевірки: Документ, що посвідчує право користування господарською одиницею документи не надано;
Відповідно до п.2.2.4. акта перевірки: Забезпечення можливість розрахунку у безготівковій формі за продані товари (надані послуги), наявність банківського терміну забезпечено;
Відповідно до п.2.2.12. акта перевірки: Проведення контрольної розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій (програмного реєстратора розрахункових операцій, розрахункової книжки) при продажу товарів (надання послуг) DISPOSABLE electronic cigarette 240,0 грн. на загальну суму 240,0 грн.;
Відповідно до п.2.2.12. акта перевірки: Надання розрахункового документу встановленої форми та змісту без застосування;
Відповідно до п.2.2.14. акта перевірки: Фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій фіскальний;
Відповідно до п.2.2.15. акта перевірки: Використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів, (послуг) та обліку їх кількості не порушено;
Відповідно до п.2.2.18. акта перевірки: Створення контрольних стрічок і забезпечення їх збереження в електронному вигляді;
Відповідно до п.2.2.20. акта перевірки додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки:
- проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі розрахункового документу встановленої форми у сумі 240,0 грн;
- не надання посадовим особам (службовим) особам в повному обсязі всіх документів, що стосуються або пов`язані з предметом перевірки;
- реалізація тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку встановленого зразка.
Відповідно до висновку акта, встановлено порушення:
- п. 1, 2 ст. 3 розд. ІІ Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
- ст. 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
- п.85.2 ст. 85, ст. 226 Податкового кодексу України.
Закінчення перевірки: число 16, місяць 03, рік 2023, год 14 хв. 00.
Відповідно до п.4.1. акта перевірки: Зауваження до акту перевірки відсутні;
Відповідно до п.4.3. акта перевірки: Для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, вказаних в акті, керівнику пропонується прибути до ГУ ДПС у Дніпропетровській області;
Відповідно до п.4.5. до акта перевірки додано: письмова вимога на 1 арк.; 2. повідомлення про прийняття працівника н 1 арк.; 3. Фото паспорту на 1 арк.; 4. Відмова від підпису на 1 арк.; 5. Матеріали перевірки.
- порушення ч.1 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», статті 226 Податкового кодексу України;
13 липня 2023 до ГУ ДПС направлено адвокатський запит, в якому адвокат просила наказ на підставі котрого призначено перевірку; направлень на перевірку, акт фактичної перевірки та всі додатки до такого акта фактичної перевірки, розрахунок штрафних санкцій, складені на підставі акту фактичної перевірки.
Як встановлено з доданої до позовної заяви заяви свідка, ОСОБА_2 працюючи продавцем у ГО «MEDELLIN», не пред`явила документи на перевірку працвникам податкової служби, оскільки в направленні на проведення фактичної перевірки вказано іншу адресу.
У зв`язку з цим, вважаючи діі відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
В обгрунтування вказаного податкового повідомлення-рішення відповідач посилається також на положення підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункту 85.2 статті 85 ПКУ.
Відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПКУ контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право ПКУ запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи
Підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПКУ передбачає, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з пунктом 85.2 статті 85 ПКУ платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.
Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронному вигляді, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.
Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з абз. 1, 2 п. 121.1 ст. 121 ПКУ незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
В матеріалах справи міститься письмова вимога перевіряючих від 14.03.2023 р. про надання платником податків документів, яка адресована ФОП ОСОБА_1 та в якій зазанчено, що до 15.03.2023 р. йому необхідно надати визначений перелік докуменгтів.
Як вбачається з вказаної вимоги, її отримала ОСОБА_4 , яка є продавцем.
В матеріалах справи відсутні докази того, що письмова вимога перевіряючих від 14.03.2023 р. отримана ФОП ОСОБА_1 безпосередньо, або докази вручення цієї вимоги ФОП ОСОБА_1 від ОСОБА_4 , або докази того, що ОСОБА_4 мала обовязок вручати таку вимогу ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до відповідно джо частини 2 статті 61 Коенституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відтак, висновок податкового органу про наявність підстав для застосування штрафу за ненадання позивачем оригіналів документів, зазначених у вимозі від 14.03.2023 р., є необгрунтованим, оскільки відсутні докази отримання цієї вимоги ФОП ОСОБА_1 .
Підставою для застосування штрафу за вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідач зазначив п.п. 1, 2 ст. 3, абз. 3 п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 вказаного закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Згідно з абз. 3 п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» За порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
В акті пеервірки зазанчено про те, що мало місце проведення контрольної розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій (програмного реєстратора розрахункових операцій, розрахункової книжки) при продажу товарів (надання послуг) DISPOSABLE electronic cigarette 240,0 грн. на загальну суму 240,0 грн.
Податковий орган в обгрунтування штрафу у сумі 360 грн. посилався на те, що наявні підстави для застосування розміру штрафу 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг), тобто відповідальність застосована як за наступне вчинене порушення.
Проте, доказів того, що ФОП ОСОБА_1 вже допускалось таке порушення в акті пеервірки не зафіксовано та у подальшому не доведено.
Отже, штраф у сумі 360 грн., тобто 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг), тобто відповідальність як за наступне вчинене порушення, застосований неправомірно.
Суд позбавлений можливості самостійно перекваліфіковувати підстави для застосування штрафу за іншою нормою законом (за іншим пунктом).
Стаття 11 вказаного закону регламентує маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Оскільки продажу алкогольних нопоїв не встановлено, висновок податкового органу про порушення вказаної норми необгрунтований.
Згідно абз 20 ч.2 статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. - за зберігання, реалізацію тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку встановленого зразку.
Суд встановив, що в акті перевірки податковий орган зафіксував продаж електронної сигарети DISPOSABLE electronic cigarette, але помилково ототожнив її з тютюновими виробами та застосував санкції, як за тютюнові вироби.
Проте, норма, на яку посилався податковий орган, а саме абз 20 ч.2 статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР, на час спірних правовівдносин передбачала можливість застосовання фінансових санкцій за зберігання, реалізацію без наявності марок акцизного податку саме тютюнових виробів, але не електронних сигарет.
Статтею 1 вказаного закону, у радакції, чинній на час спірних правовідносин, передбачає, що тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи нагрівання.
Отже, електронні сигаренти не були віднесені до тютюнових виробів на час спірних спірних правовідносин, відтак санкції за реалізацію тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку застосовано не на підставі закону.
Доказів того, що позивач здійснював реалізацію тютюнових виробів, суд не встановив.
Відтак, позов належить задовольенити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із частиною першою та другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною третьою статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Відповідно до частини п`ятої статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, положеннями КАС України передбачено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виключно адвокатам; заявлена до стягнення сума витрат має бути співмірною з наданими послугами, обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, ці витрати мають бути пов`язаними з розглядом справи та підтверджені відповідними доказами.
Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі № 816/416/18.
Приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та витрачений час.
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №300/941/19 та від 31.03.2020 року у справі №726/549/19.
Матеріалами справи підтверджується, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатом Гринь І.В. договір про надання професійної правничої допомоги від 03 січня 2023р. №03/01/2023-01.
Відповідно до п.1 договору, Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов?язання надати Клієнту правову допомогу щодо:
1.1. Надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань.
1.2. Складання звернень (запитів, заяв, скарг, пропозицій, заперечень, претензій, пояснень, доповнень) та інших документів правового характеру.
1.3. Складання процесуальних документів (відзивів, заперечень, клопотань, претензій, відповідей на відзиви, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та/або доказів та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).
1.4. Представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, в підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції У країни тощо з будь-яких питань.
Відповідно до п.3.8 строк оплати наданих послуг сторони узгоджують в акті приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до додатку №1 до договору від 03 січня 2023р. №03/01/2023-01, сторони договору про надання професійної правничої допомоги №03/01/2023-01 від 03.01.2023, ("Адвокат") з однієї сторони, та ("Клієнт") з іншої сторони погодили вартість послуг:
1. Розрахунок вартості однієї години надання послуг - 20% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг:
- зустріч та усна консультація Клієнта;
- ознайомлення з матеріалами справи;
- відповідь на запит контролюючого органу;
- складання адвокатського запиту;
- складання клопотання, заяви, пропозиції, претензії;
2. Розрахунок вартості однієї години надання послуг - 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг
- представництво та захист інтересів Клієнта в суді будь-якої інстанції (одна година), в тому числі час витрачений на очікування судового засідання, але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг;
- представництво та захист інтересів Клієнта перед іншими фізичними особами чи юридичними особами (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг;
- представництво та захист інтересів Клієнта під час проведення допиту чи обшуку (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг;
- юридичне супроводження угоди участь Адвоката в переговорах з контрагентом Клієнта, консультації з питань, які виникають під час укладення угоди, юридична експертиза проекту контракту між Клієнтом та його контрагентом) (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг;
- побачення із Клієнтом в статусі затриманої особи (одна година); але не менше 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг;
- участь у слідчих/дослідчих діях (одна година);
- складання, скарги, заперечень;
- юридична експертиза договорів та інших документів (включаючи складання протоколу розбіжностей, додаткової угоди та юридичного висновку;
- досудове врегулювання спорів (складання претензій, відповіді на претензію);
- складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, додаткових пояснень, складання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційних та касаційних скарг.
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 11.08.2023р. адвокат виконала наступні роботи:
- ознайомлення та аналіз документів Клієнта щодо проведеної фактичної перевірки 14.03.2023 та нарахованих штрафних санкцій за її результатами, усна правова консультація щодо можливих способів захисту (13.07.2023) 1340 грн.;
- підготування та направлення адвокатського запиту до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо отримання матеріалів фактичної перевірки від 14.03.2023 на підставі накату від 14.03.2023 №1207-п (13.07.2023) 1340 грн.;
- опитування свідка фактичної перевірки - ОСОБА_2 з метою встановлення обставин здійснення ГУ ДПС в Дніпропетровській області такої перевірки 14.03.2023 (18.08.2023) 1340 грн.;
Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 13.10.2023р. адвокат виконала наступні роботи:
Відовідно до квитанції від 13.10.2023р. клієнт сплатив адвокату 8100,00 грн.
Суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 500,00 грн. є обґрунтованим та співмірним, а такі витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2576,64 грн., а тому вказана сума підлягає частковому стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,
вирішив:
В іншій частині витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення складено 14.05.2024 р.

Суддя А.В. Савченко