Справа № 380/5510/24
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 рокусправа № 380/5510/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 23.01.2024 № 48 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження юридичної особи: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7) про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, через відсутність необхідного страхового стажу 15 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження юридичної особи: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із зарахуванням до його страхового стажу періоду роботи з 05.02.1982 по 27.04.1983 у Південно-Балицький газопереробний завод виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка м. Пить-Лх Тюменської області Ханти-Мансійського автономного округу, застосувавши пільгове обчислення страхового стажу відповідно до частини 5 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP), згідно архівної довідки № 821 від 21 листопада 2018 р., виданої начальником відділу у справах архівів Н.Л. Балкова (Ханти-Мансійській автономний округ-Югра, міський округ м. Пить-Ях, відділ у справах архівів, муніципальний архів).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.01.2024 у віці 65 років 3 місяці звернувся до органів ПФУ за призначенням пенсії за віком. На момент зазначеного звернення до ПФУ мав (маю) загальний трудовий (страховий) стаж роботи 15 років 8 місяців (з яких 1 рік 2 місяці на підприємстві у місцевості, яка прирівнюється до районів Крайньої Півночі із зарахуванням стажу роботи в півторакратному розмірі, що становить 1 рік 8 місяців), який з 17.01.2024 дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ. Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 23.01.2024 № 48 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило у призначені пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV, через відсутність необхідного страхового стажу 15 років.

Ухвалою від 18.03.2024 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 14.05.2024 (вх. № 36608), у якому вказує, що наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 05.02.1982 по 27.04.1983 згідно довідки № 821 від 21.11.2018, виданої муніципальним архівом м. Пить-Ях (російська федерація), оскільки документ не містить спеціальну відмітку (апостиль), що проставляється компетентним органом російської федерації. Просить відмовити у звдоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 17.01.2024 подав заяву про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності документи позивачки розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 23.01.2024 № 48 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

У рішенні, зокрема вказано, що страховий стаж особи становить 14 років.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 05.02.1982 по 27.04.1983 згідно з довідкою № 821 від 21.11.2018, виданою муніципальним архівом м. Пить-Ях (російська федерація), оскільки документ не містить спеціальну відмітку (апостиль), що проставляється компетентним органом російської федерації;

- не зараховано період виплати матеріальної допомоги по безробіттю з 24.10.2002 по 21.04.2003 згідно із записами №№ 15-16 дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.10.1993, оскільки статтею 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не передбачено зарахування до страхового стажу періоду виплати зазначеного виду допомоги.

Додатковий коментар: відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного страхового стажу 15 років.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови в призначення пенсії протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

Пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Так, в ході судового розгляду встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідачем прийнято рішення від 23.01.2024 № 48, яким відмовлено в призначенні пенсії.

Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувала відсутність необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу позивача не зарахований період його роботи з 05.02.1982 по 27.04.1983 згідно довідки № 821 від 21.11.2018 виданої муніципальним архівом м. Пить-Ях (російська федерація), оскільки документ не містить спеціальну відмітку (апостиль), що проставляється компетентним органом російської федерації.

Згідно зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості (зазначені неповні чи неточні відомості) про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Так, як свідчать матеріали справи, у трудовій книжці позивача відсутні записи про роботу у період з 05.02.1982 по 27.04.1983 у Південно-Балицькому газопереробному заводі виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка

У зв`язку з цим, на підтвердження свого стажу у спірні періоди позивач надав відповідачу архівну довідку від 21.11.2018 № 821 про періоди роботи у Південно-Балицькому газопереробному заводі виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка.

Відповідно до архівної довідки від 21.11.2018 № 821, в архівному фонді Південно-Балицькому газопереробному заводі виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка в особистій карті форми Т-2 і наказах по особистому складу наявні відомості про страховий стаж ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- з 05.02.1982 (наказ від 04.02.1982 № 36-к) прийнятий ізолювальником 3 розряду в ремонтно-будівельну дільницю;

- 18.11.1982 (наказ від 24.11.1982 № 295-к) присвоєний 4-й розряд ізолювальника цієї ж дільниці

- 27.04.1983 (наказ від 25.04.1983 № 930) звільнений переведенням в СУ-82 тресту «Сургутнафтапромбуд, ст. 29 п. 5 СЗпП РРФСР.

- Відповідно до особової картки форми Т-2 за період роботи відпустки без збереження заробітної плати, навчальні відпустки та курси підвищення кваліфікації не надавалися.

- Відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на підставі Указу ПВР СРСР від 10.02.1960 № 148 та Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029 про пільги для осіб, працюючих у цих районах та місцевостях, стаж роботи зараховується у півторакратному розмірі.

Отже, вказаною довідкою підтверджується, що позивач у спірні періоди працював у Південно-Балицькому газопереробному заводі виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка.

Однак, зазначена довідка не прийнята відповідачем, оскільки, на думку відповідача на ній мав бути проставлений апостиль.

Суд зазначає, що до 24.02.2022 документи, видані державними органами російської федерації, приймалися в Україні без проставлення апостилю, оскільки вимогу про апостилювання знімала Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що була вчинена від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікована Законом України від 10 липня 1994 року №240/94-ВР з подальшими протоколами до неї.

Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01 грудня 2022 року № 2783-IX дію вказаної конвенції зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, та Україна вийшла з конвенції. Відповідно до розділу II Закон №2783-IX набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 23 грудня 2022 року. Про зворотну дію в часі в тексті Закону №2783-IX не зазначено.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України ухвалив постанову «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року №107, якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостилю тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, під час дії воєнного стану, виготовлені на території Російської Федерації, установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою документи, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що архівні довідки, видані на території російської федерації до 24.02.2022 приймалися без апостиля, суд вважає безпідставним висновок відповідача про необхідність засвідчення архівної довідки від 21.11.2018 № 821 апостилем.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 05.02.1982 по 27.04.1983 у Південно-Балицький газопереробний завод виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка за довідкою від 21.11.2018 № 821 з посиланням на те, що на довідці не проставлено апостиль компетентним органом держави, в якій документ було складено.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.01.2024 № 48 про відмову в призначені пенсії прийняте без урахуванням вищевказаних обставин, тому є таким, що прийняте всупереч нормам чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Для захисту прав позивача необхідно задовольнити і похідні позовні вимоги та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи позивача з 05.02.1982 по 27.04.1983 у Південно-Балицький газопереробний завод виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка за довідкою від 21.11.2018 № 821 та зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 17.01.2024, з урахуванням висновків суду.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати періоду роботи з 05.02.1982 по 27.04.1983 у Південно-Балицький газопереробний завод виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка застосувавши пільгове обчислення страхового стажу, оскільки підставою незарахування вказаного періоду роботи позивача стало, те, що архівна довідка не містила спеціальну відмітку (апостиль), що проставляється компетентним органом російської федерації, а не відсутність права на зарахування спірного періоду з пільговим обчисленням страхового стажу. Поряд з цим, оскільки відновленню підлягає лише порушене право та в даному випадку відсутні об`єктивні підстави вважати, що після призначення пенсії будуть порушені права позивача та враховуючи, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 23.01.2024 № 48 про відмову в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 05.02.1982 по 27.04.1983 у Південно-Балицькому газопереробному заводі виробничого об`єднання Сибнафтогазпереробка за довідкою від 21.11.2018 № 821.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 17.01.2024, з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1211,20 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14.05.2024.

Суддя Кедик М.В.