Справа № 380/392/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 рокусправа № 380/392/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області із вимогою змінити формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 , викладене у наказі Головного управління Національної поліції у Львівській області № 401 о/с від 15.09.2023 та вважати ОСОБА_1 звільненим із служби у Національній поліції України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» (за станом здоров`я (через хворобу).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.09.2020 по 15.09.2023 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області. В період з 14.08.2023 по 08.09.2023 позивач проходив лікування у третьому відділенні Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, за результатами якого отримав діагноз: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії».

Як зазначає позивач, 15.09.2023 на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №401 о/с від 15.09.2023, він був звільнений із служби у Національній поліції України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію України» (за власним бажанням). 14.10.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив останнього змінити формулювання причин звільнення із «за власним бажанням» на «за станом здоров`я», проте у задоволенні даної заяви йому було відмовлено.

Позивач вказує, що станом на момент звільнення зі служби із Національної поліції України він був непридатний до служби за станом здоров`я (через хворобу), що і повинно бути відображено в наказі про його звільнення.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, в якому представник щодо задоволення позову заперечила та вказала, що наказом ГУНП у Львівській області №401 о/с від 15.92023 «Про особовий склад» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Підставою для звільнення позивача послужив власноручно написаний рапорт від 01.09.2023 про звільнення з Національної поліції України за власним бажанням з 15.09.2023. На вищезазначеному рапорті містяться резолюції посадових осіб ГУНП у Львівській області, зокрема: начальника ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 «погоджено», т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області Р. Турчака «не заперечую» та начальника ГУНП у Львівській області О. Шляховського «УКЗ в установленому порядку». Відтак, як зазначає представник відповідача, задовольняючи вищезазначене волевиявлення позивача, керівництвом ГУНП у Львівській області прийнято рішення про звільнення останнього із служби в поліції.

Також представник відповідача наголошує, що на момент видачі цього наказу у ГУНП у Львівській області були в наявності лише рапорт позивача про звільнення за власним бажанням, жодних відомостей про непридатність останнього до проходження служби в поліції до ГУНП у Львівській області не надходило.

Ухвалою судді від 22.01.2024 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №401о/с від 15.09.2024 «Про особовий склад», лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП, з 15.09.2023 звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням).

14.10.2023 позивачем подано заяву до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якій він просив переглянути правомірність підстави наказу ГУНП у Львівській області від 23.09.2023 №401 про звільнення його з служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з посади дільничного офіцера сектору превенції відділу поліції №2 ЛРУП №2.

У вказаній заяві, ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що рапорт був написаний ним 15.09.2023 після проходження лікування в 3-му відділенні Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні з діагнозом: F23.1 Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії.

Також позивач ОСОБА_1 зазначив, що йому не було запропоновано проходження військово-лікарської комісії для підтвердження діагнозу та звільнення його по стану здоров`я.

Вбачаючи наявність обставин для зміни формулювання підстави звільнення позивача зі служби в поліції, останній звернувся до суду.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Частиною першою статті 1 Закону №580-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частини першої статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин третьої-п`ятої статті 59 Закону №580-VIII Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною першою статті 77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; 12) у разі надання особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частина друга статті 77 Закону №580-VIII).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 (далі Положення).

Згідно з підпунктом «ж» пункту 64 Положення особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановленням на військовий облік) за власним бажанням за наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі Порядок №1235).

Пунктом 2 розділу І Порядку №1235 встановлено, що рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Розділом ІІ Порядку №1235 передбачено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.

Згідно пункту 2 Розділу ІІІ Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Як встановив суд, наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №401о/с від 15.09.2024 «Про особовий склад» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням).

Підставою для видачі відповідного наказу був власноруч написаний рапорт ОСОБА_1 від 01.09.2023, у якому він просив звільнити його зі служби в Національній поліції за власним бажанням у зв`язку із сімейними обставинами з 15.09.2023.

Згідно вказаного рапорту позивача, від проходження військово-лікарської комісії він відмовляється.

Також суд встановив, що ОСОБА_1 25.09.2023 ознайомився із наказом ГУНП у Львівській області №401о/с від 15.09.2024 «Про особовий склад», про що свідчить його підпис на такому наказі. Як видно з копії наказу №401о/с від 15.09.2024 «Про особовий склад», долученого представником відповідача до матеріалів справи, претензій позивач до працівників кадрового забезпечення не має.

За наведених обставин суд доходить висновку, що наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №401о/с від 15.09.2024 «Про особовий склад» винесений правомірно.

Щодо вимоги позивача внести зміни формулювання підстави його звільнення з «за власним бажанням» на «за станом здоров`я», суд відзначає, що Порядком №1235 встановлено вичерпний перелік підстав для винесення наказів по особовому складу. Серед такого переліку відсутня підстава «змінення формулювання підстави звільнення», на яку посилається позивач.

Суд звертає увагу на те, що позивач, станом на момент написання рапорту про звільнення від 01.09.2023, самостійно відмовився від проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його придатності/не придатності до служби в поліції.

Також суд звертає увагу, що із заявою про перегляд правомірності наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №401о/с від 15.09.2024 позивач звернувся 14.10.2023. Водночас постанова медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» №57, якою визначено непридатність позивача до проходження служби в поліції, винесена 07.11.2023.

Таким чином, суд резюмує, що станом на момент звернення позивача із заявою до відповідача (14.10.2023), відповідної постанови ВЛК №57 від 07.11.2023 не існувало взагалі.

Відтак, з урахуванням викладених обставин суд доходить висновку про необґрунтованість поданого позивачем адміністративного позову та відмову у його задоволенні.

Згідно з вимогами статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.