Справа № 280/3427/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 травня 2024 року Справа № 280/3427/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 69104, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Європейська, будинок 16) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у скасуванні арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 , а також щодо відмови у виключенні ОСОБА_1 із Єдиного реєстру боржників в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543.

Зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) постановою державного виконавця Пирожникова Д.О. від 19.02.2018, в межах виконавчого провадження ВП № 55816508.

Зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) із реєстру боржників в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543.

Ухвалою суду від 22.04.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою від 02.05.2024 внесено виправлення до ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2024.

Ухвалою судді від 02.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 13.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є боржником в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543. У виконавчому провадженні № 55816508 постановою державного виконавця накладено арешт на майно позивача. Також у вказаних виконавчих провадженнях внесені відомості про позивача до Єдиного реєстру боржників. 01.04.2024 представник позивача звернувся до відповідача із скаргою, в якій просив скасувати арешт та виключити відомості з Єдиного реєстру боржників в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543, відносно ОСОБА_1 .. Листом № 34385 від 04.04.2024 Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повідомлено позивача про відмову у задоволені його вимог. Вказані дії, на думку позивача, порушують його законні права та інтереси, оскільки виконавчий лист не підлягає виконанню через пропуск строку для його пред`явлення, а виконання конфіскації є неможливим, оскільки на момент виконання вироку суду у позивача було відсутнє майно. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Суд зауважує, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а статтею 268 КАС України передбачені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Так, згідно статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи положення указаної норми та названі вище заяви сторін, зважаючи на зміст частини третьої статті 268 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 06.04.2017 у справі № 263/13009/15-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.11.2017 у справі № 263/13009/15-к, позивача засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 147, ч. 3 ст. 189 КК України. Застосовано основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років та додаткове покарання у вигляді конфіскації всього майна.

28.12.2017 Іллічівським районним судом м. Маріуполя ухвалено рішення про заміну ОСОБА_1 невідбутої частини покарання у вигляді 3 років 4 місяців та 7 днів позбавлення волі на більш м`яке, у вигляді обмеження волі на той самий строк. У травні 2021 року позивач відбув покарання повністю.

19.01.2018 Приморським районним судом м. Маріуполя у справі № 263/13009/15-к, видано виконавчий лист щодо конфіскації на користь держави всього майна, яке належить позивачу на праві власності.

19.02.2018 державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, на підставі заяви про примусове виконання рішення та виконавчого листа від 19.01.2018 у справі № 263/13009/15-к, розпочате виконавче провадження № 55816508.

19.02.2018 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 55816508, винесено постанову про арешт майна боржника.

13.12.2018 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 55816508, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце знаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи). Встановлено строк для повторного пред`явлення до виконання до 13.03.2019. Як встановлено судом позивач в цей момент відбував покарання у вигляді позбавлення волі.

07.06.2019 головним державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, внаслідок повторної подачі виконавчого листа від 19.01.2018 у справі № 263/13009/15-к, розпочате виконавче провадження № 59287543.

05.06.2020 головним державним виконавцем, в межах виконавчого провадження № 59287543, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення). У виконавчому листі вказано строк для повторного пред`явлення до виконання до 05.06.2023.

В подальшому виконавчий лист до виконавчої служби не направлявся, примусове стягнення не здійснювалось.

01.04.2024 представником позивача у зв`язку із нескасованим арештом на майно та перебування позивача у реєстрі боржників, направлено скаргу до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою скасувати арешт та виключити відомості з реєстру боржників в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543, відносно позивача.

08.04.2024 листом № 34385 від 04.04.2024 за підписом начальника Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурим В.В., у задоволені вимог було відмовлено.

Позивач не погоджуючись із з вищевказаним рішеннями та діями звернувся до суду із цим позовом.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових відносинах, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 535 КПК України у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Чинний КПК України передбачає можливість виконання судових рішень органами державної виконавчої служби України, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість, частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, з урахуванням того, що в КПК України не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені у порядку адміністративного судочинства.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.01.2020 у справі № 823/564/17, від 19.06.2019 у справі № 383/493/18, від 27.03.2019 у справі №586/77/17, від 12.12.2018 у справі № 757/61236/16-ц.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України.

Згідно з частиною 2 статті 52 Кримінального кодексу України від 05.04.2001 № 2341-III (далі - КК України) додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина 1 статті 59 КК України).

Статтею 48 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV (надалі, також - КВК України) передбачено, що суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (частини 1, 3 статті 49 КВК України).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону, однієї з підстав закінчення виконавчого провадження є: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника включаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, станові, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту і майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з ч. 4 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, визначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом з матеріалів справи встановлено, що в провадженні Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходились виконавчі провадження № 55816508 та № 59287543.

Спірний арешт на майно позивача було накладено 19.02.2018 в межах виконавчого провадження № 55816508. В подальшому 13.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт не був скасований, з Єдиного реєстру боржників відомості про позивача не вилучались, а строк для повторно подання виконавчого листа встановлений до 13.03.2019.

В подальшому, в межах строку відбулось повторне подання виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Маріуполя від 19.01.2018 у справі № 263/13009/15-к (виконавче провадження № 59287543). 05.06.2020 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ було повернуто стягувачу. Арешт не скасовувався, відомості про позивача з Єдиного реєстру боржників також не вилучались.

Аналізуючи матеріали справи та положення ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що після повернення 05.06.2020 виконавчого листа стягувачу, строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання закінчувався 05.09.2020.

Доказів поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання матеріали справи не містять, внаслідок чого суд приходить до висновку, що виконавчий лист виданий Приморським районним судом м. Маріуполя від 19.01.2018 у справі № 263/13009/15-к, не підлягає виконанню.

Разом з тим, на час розгляду справи у виконавчому провадженні № 55816508 залишається не скасований арешт, накладений постановою державного виконавця від 19.02.2018.

Також, відносно позивача продовжує знаходитись інформація в Єдиному реєстрі боржників в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543.

Таким чином, оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази необхідності існування станом на час розгляду справи накладеного на майно позивача арешту постановою від 19.02.2017 у виконавчому провадженні № 55816508, а також необхідності перебування в Єдиному реєстрі боржників у виконавчих провадженнях № 55816508 та № 59287543, позов підлягає задоволенню.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 69104, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Європейська, будинок 16) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у скасуванні арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55816508, а також щодо відмови у виключенні ОСОБА_1 із Єдиного реєстру боржників в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543.

Зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 69104, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Європейська, будинок 16) скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пирожникова Д.О. від 19.02.2018, в межах виконавчого провадження № 55816508.

Зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіо нального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 69104, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Європейська, будинок 16) виключити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) із Єдиного реєстру боржників в межах виконавчих проваджень № 55816508 та № 59287543.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13.05.2024.

Суддя А.В. Сіпака