Справа № 320/10291/22
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року справа №320/10291/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Київській області щодо невиключення з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суми недоїмки за податковою вимогою від 12.11.2019 року № Ф-6278-57 на суму 26539,26 грн і зобов`язати Головне управління ДПС в Київській області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) шляхом вилучення відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) в розмірі 32920,62 грн. (станом на 31.12.2021 року), а також похідного від нього податкового боргу за 2022 рік;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6278-57 від 19.01.2022 на суму 32920,62 грн;

- стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 5А) безпідставно стягнуті грошові кошти в розмірі 11 908,12 грн, в рахунок повернення коштів, стягнутих за виконавчим документом - податковою вимогою в рамках ВП № 69522355;

- стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 5А) шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати 6700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка скасована у судовому порядку. Однак, всупереч рішенню суду в інформаційно-комунікаційній системі ДПС України в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 по єдиному внеску були знову проведені нарахування з єдиного внеску, визнані судом протиправними, за ті ж самі періоди, що слугували предметом судового розгляду, та за подальший період. На звернення позивача щодо коригування показників інтегрованої картки задля відображення дійсного стану зобов`язань перед бюджетом відповідач відмовив у коригуванні показників, пославшись на те, що скасування судом податкової вимоги не скасовує нарахування і не є підставою проведення коригувань в інтегрованій картці платника податків. Також, позивач вважає, що є особою, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 ПК України, та має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючого органу; а також на стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у порядку примусового виконання виконавчого документа. Разом з позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення на підставі податкової вимоги Головного управління ДПС у Київській області від 19.01.2022р. №Ф-6278-57 на суму 32920,62 грн, яке здійснюється в межах виконавчого провадження №69522355, відкритого для забезпечення примусового виконання спірної податкової вимоги.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів в спростування обставин, викладених у позові, до суду не подано.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 27.05.2008 та перебував на обліку як платника податків у податковому органі за місцем реєстрації, а з 08.09.2020 позивачем припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням.

Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі даних інформаційної системи податкових органів складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57 (ф. «У»), відповідно до якої необхідно сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 32 920,62 грн.

На підставі заяви Головного управління ДПС у Київській області від 06.07.2022 постановою старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин К.О. від 29.07.2022 відкрито виконавче провадження №69522355 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57.

Представником позивача надіслано адвокатський запит від 12.09.2022 до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просив надати інформацію щодо суб`єкта, методики та періоду розрахунку боргу, що стали підставою для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57.

У відповідь на запит листом Головного управління ДПС у Київській області від 22.09.2022 № 22961/6/10-36-24-01 повідомлено, що в інформаційно-комунікаційній системі ДПС України у ОСОБА_1 станом на 22.09.2022 наявна заборгованість по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування) на суму 32920,62 грн. За даними відповідача, контролюючим органом нарахований єдиний внесок в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивача у розмірі мінімального страхового внеску за 2017, 2018, 2019 роки та І, ІІ квартали 2020 року.

Представником позивача подано заяву від 04.10.2022 до Головного управління ДПС у Київській області, в якій просив негайно відізвати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57, оскільки контролюючим органом проведено нарахування позивачу по єдиному внеску за ті періоди, які були предметом судового розгляду та визнані судом протиправним і скасовано попередню вимогу про сплату боргу.

Головним управлінням ДПС у Київській області надано відповідь листом від 17.10.2022 № 26016/6/10-36-13-03 та зазначено, що рішення Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №320/8722/20 виконано у повному обсязі. Однак, у зв`язку з наявністю станом на 31.12.2021 заборгованості по єдиному внеску у ФОП ОСОБА_1 у розмірі 32920,62 грн, контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57, сума заборгованості по якій є узгодженою, але не сплаченою. На підставі викладеного, відповідач зазначив про відсутність підстав для відкликання вимоги.

Також, представником позивача надіслано заяву від 04.10.2022 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, відповідь на яку надано листом від 21.10.2022 №51283-6 про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки на виконанні перебуває вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57, а вимога від 12.11.2019 № Ф-6278-57 була скасована.

Вважаючи рішення та бездіяльність контролюючого органу щодо нездійснення коригування даних інтегрованої картки платника протиправними, які призвели до порушення його прав та інтересів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За визначенням, викладеним у статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною четвертою статті 8 Закону № 2464-VI встановлено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449).

Згідно з вимогами Закону № 2464-VI та Інструкції № 449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону № 2464-VI, що діють з 1 січня 2017 року, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

Частиною п`ятою статті 8 Закону № 2464-VI передбачено, що для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДПС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Крім того, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII внесено зміни до Закону №2464-VI, що діють з 1 січня 2018 року, зокрема щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Так, з 1 січня 2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464-VI категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI).

Судом встановлено, що 12.11.2019 Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6278-57, відповідно до якої позивачу необхідно було сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 26539,26 грн.

Контролюючим органом нарахований єдиний внесок в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивача у розмірі мінімального страхового внеску:

- за 2017 рік в сумі 8448,00 грн (704 грн х 12);

- за І квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.04.2018) - 2457,18 грн (819,06 грн х 3);

- за IІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.07.2018) - 2457,18 грн (819,06 грн х 3);

- за IIІ квартал 2018 року (граничний термін сплати 19.10.2018) - 2457,18 грн (819,06 грн х 3);

- за IV квартал 2018 року (граничний термін сплати 21.01.2019) - 2457,18 грн (819,06 грн х 3);

- за I квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.04.2019) - 2754,18 (918,06 грн х 3);

- за II квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.07.2019) - 2754,18 (918,06 грн х 3);

- за IIІ квартал 2019 року (граничний термін сплати 19.10.2019) - 2754,18 (918,06 грн х 3).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 в адміністративній справі №320/8722/20 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), а саме визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 № Ф-6278-57 на суму 26539,26 грн.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі №320/8722/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Київській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) повернуто апелянту.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 в адміністративній справі №320/8722/20 набрало законної сили 14.05.2021.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 63.1 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 63.12 статті 63 Податкового кодексу України інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5 (далі Порядок №5).

Згідно пункту 2 розділу І Порядку № 5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис. Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Згідно з пунктами 4, 5 розділу І Порядку № 5 відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Аналіз положень вказаного Порядку № 5 свідчить про те, що оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Суд зазначає, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо правильного та об`єктивного відображення в інтегрованій картці фактичного стану розрахунків з бюджетом.

Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом за такою вимогою про сплату боргу.

Як встановлено судом, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 в адміністративній справі №320/8722/20, яке набрало законної сили 14.05.2021, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 № Ф-6278-57 на суму 26539,26 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного рішення суду сума боргу визначена у вказаній податковій вимозі сформувалась у зв`язку із виникненням заборгованості у відповідача зі сплати єдиного соціального внеску на суму 26539,26 грн, яка нарахована відповідачем як мінімальний внесок за І квартал 2017 року - ІІІ квартал 2019 року.

Київським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №320/8722/20 встановлено, що у період з 01.01.2017 по 30.09.2019, за який контролюючим органом ОСОБА_1 нараховано суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, останній перебував у трудових відносинах як найманий працівник та за нього роботодавцями сплачувався єдиний внесок. Також, судом встановлено, що позивачем у зазначеному періоді не здійснювалась підприємницька діяльність та 08.09.2020 позивачем припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням, про що внесено відповідний реєстраційний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що оскаржувану вимогу на суму 26539,26 грн складено неправомірно, у зв`язку з чим вимога підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак, як вбачається з листа Головного управління ДПС у Київській області від 22.09.2022 № 22961/6/10-36-24-01, останнім вказано, що в інформаційно-комунікаційній системі ДПС України у ОСОБА_1 станом на 22.09.2022 наявна заборгованість по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування) на суму 32920,62 грн.

Вказані нарахування проведені за наступні періоди:

за 2017 рік в сумі 8448,00 грн (граничний термін сплати 09.02.2018);

- за І квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн (граничний термін сплати 19.04.2018);

- за IІ квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн (граничний термін сплати 19.07.2018);

- за IIІ квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн (граничний термін сплати 19.10.2018);

- за IV квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн (граничний термін сплати 21.01.2019);

- за I квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн (граничний термін сплати 19.04.2019);

- за II квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн (граничний термін сплати 19.07.2019);

- за IIІ квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн (граничний термін сплати 21.10.2019);

- за IV квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн (граничний термін сплати 20.01.2020);

- за I квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн (граничний термін сплати 21.04.2020);

- за II квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн (граничний термін сплати 20.07.2020).

Таким чином, судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Київській області не здійснено коригування інтегрованої картки позивача шляхом виключення з особового рахунку платника податків нарахувань зі сплати єдиного внеску, сума якого визначена у вимозі від 12.11.2019 № Ф-6278-57 на суму 26539,26 грн, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності та неправильне відображення стану розрахунків позивача з бюджетом.

Більше того, незважаючи на скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 № Ф-6278-57 на суму 26539,26 грн, відповідач не лише продовжував обліковувати в інтегрованій картці платника податків вищенаведену заборгованість, а й в подальшому нараховував єдиний внесок, а саме: у IV кварталі 2019 року - 2754,18 грн, у I квартал 2020 року - 2078,12 грн, у II кварталі 2020 року - 1039,06 грн.

Такий алгоритм дій відповідача призводить до відображення в ІКП недоїмки зі сплати єдиного внеску за позивачем, що порушує конституційний принцип, закріплений у статті 67 Конституції України, відповідно до якого кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Водночас, оскільки у позивача відсутній законний обов`язок сплачувати недоїмку з єдиного внеску у зазначеному періоді, тому відображення грошових зобов`язань на загальну суму 32920,62 грн, в інтегрованій картці платника без належних правових підстав очевидно вказує на протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57 та порушення прав платника податків.

Враховуючи безпідставність нарахування відповідачем відповідних сум, наявні підстави для проведення відповідних коригувань в інтегрованій картці платника, що свідчить про необхідність зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 відомості про наявність податкового боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 32920,62 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви Головного управління ДПС у Київській області від 06.07.2022 постановою старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин К.О. від 29.07.2022 відкрито виконавче провадження №69522355 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57.

В межах вказаного виконавчого провадження 29.08.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

В подальшому, 19.09.2022 державним виконавцем направлено платіжну вимогу на списання коштів з рахунка боржника, а 03.10.2022 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 11908,12 грн, які державним виконавцем перераховано стягувачу.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 26 Закону № 2464-VI суми коштів, безпідставно стягнені податковими органами з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню з рахунків податкового органу в триденний строк з дня прийняття рішення податковими органами або судом про безпідставність їх стягнення з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, підстава, на якій Головне управління ДПС в Київській області набуло кошти від позивача в сумі 11908,12 грн внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням цієї вимоги, відпадала.

Перерахування стягнутих коштів підтверджено Фастівським відділом державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у листі від 18.10.2022 №50523-6.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на той факт, що безпідставно стягнуті суми грошового зобов`язання зі сплати єдиного внеску підлягають поверненню на підставі висновку про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11 908,12 грн та подати даний висновок для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд зазначає, що відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та рішення відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправною діяльністю та виною останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2977,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10900,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

З аналізу наведених норм права вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі, сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закону № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Шестаковим В.Ю. укладено договір № 01/09- 22 від 01.09.2022 про надання правничої (правової) допомоги.

До цього договору сторонами складено та підписано акт від 04.11.2022, в якому зазначено про обсяг наданих адвокатом послуг, а саме:

юридичний аналіз справи (1,5 год, 1500,00 грн);

складання, оформлення та подача від імені та в інтересах Клієнта адвокатських запитів до Головного управління ДПС у Київській області, Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (2 запита, 1400,00 грн);

складання, оформлення та подача від імені та в інтересах Клієнта заяв до Головного управління ДПС у Київській області, Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (2 заяви, 1000 грн);

складання, оформлення та подача від імені та в інтересах Клієнта адміністративного позову з додатками до Київського окружного адміністративного суду (4 год, 4000,00 грн);

складання, оформлення та подача від імені та в інтересах Клієнта заяви про забезпечення позову до Київського окружного адміністративного суду (3 год, 3000,00 грн);

забезпечення і контроль судового супроводу справи і супроводу справи у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що за надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 сплачено 10900,00 грн адвокату Шестакову В.Ю. згідно квитанцій від 14.10.2022 №61169391, від 14.10.2022 №266D-04ZV-UEYV-IRWE, від 29.10.2022 №65356529.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати на загальну суму 10900,00 грн, з урахуванням наданих доказів є доведеними, співмірними з обсягом наданих адвокатами послуг у даній справі та повністю відповідають вимогам приписів статті 134 КАС України.

Суд також враховує, що матеріали справи не містять будь-яких заяв відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з огляду на їх необґрунтованість чи недоведеність надання позивачу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (Рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 № 23-рп/2009 «У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу).

Підсумовуючи викладене з урахуванням вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що витрати позивача у відповідності до наданих доказів та матеріалів справи є підтвердженими та підлягають стягненню у відповідності до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у даній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-А, код ЄДРПОУ ВП 44096797) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), стягнення коштів та моральної шкоди, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-А, код ЄДРПОУ ВП 44096797) щодо невиключення з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суми недоїмки за податковою вимогою від 12.11.2019 року № Ф-6278-57 на суму 26539,26 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-А, код ЄДРПОУ ВП 44096797) про сплату боргу (недоїмки) від 19.01.2022 № Ф-6278-57.

4 Зобов`язати Головне управління ДПС в Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-А, код ЄДРПОУ ВП 44096797) здійснити коригування даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) шляхом виключення суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 32920,62 грн.

5. Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-А, код ЄДРПОУ ВП 44096797) підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11 908,12 грн та подати даний висновок для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

6. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2977,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10900,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд.5-а, код ЄДРПОУ ВП 44096797).

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.