Справа № 160/12100/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
09 травня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДЛЕВ» до Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:
13.05.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДЛЕВ» про забезпечення позову, в якій заявник просить:
В обґрунтування заяви зазначено, що ТОВ «МЕДЛЕВ» на сьогоднішній день обмежено у здійснені підприємницької діяльності у зв`язку з Розпорядженням, яким виключено місце зберігання з Єдиного державного реєстру місць зберігання, які зареєстровані за ТОВ «МЕДЛЕВ» згідно довідки серії АП № 147304 від 11.08.2018 року за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, будинок 171 (місткість 3243,24 дал) спирту етилового ректифікованого. Так, виключення зареєстрованого за позивачем місця зберігання з Єдиного державного реєстру місць зберігання призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у вигляді простою та збитків, несплати податків до бюджету та звільнення працівників підприємства. По суті, позивач не зможе використовувати ліцензію, у зв`язку з відсутністю зареєстрованого місця зберігання в Єдиному державному реєстрі місць зберігання. Зазначає, що у зв`язку з прийняттям оскаржуваного Розпорядження відповідач по суті позбавив позивача права займатися господарською діяльністю за такими видами діяльності: Виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів (основний), 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами, 86.21 Загальна медична практика, у зв`язку з відсутністю місць де може зберігатися сировина, з метою подальшого виготовлення продукції та в майбутньому для продажу. Внаслідок чого, позивач не зможе виконувати взяті на себе зобов`язання. Основним видом діяльності ТОВ «МЕДЛЕВ» є: 21.20 Виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів. Також, підприємство займається такими видами діяльності як: 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами, 86.21 Загальна медична практика, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, 73.11 Рекламні агентства, 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування, 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки. Для здійснення вказаних видів господарської діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДЛЕВ» має відповідну ліцензію б/н від 26.03.2018 року за видом господарської діяльності виробництва лікарських засобів, виданої Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками. Так, невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів ТОВ «МЕДЛЕВ», оскільки у зв`язку з прийняттям оскаржуваного Розпорядження позивач позбавлений права здійснювати господарську діяльність, у зв`язку з відсутністю місця зберігання в Єдиному державному реєстрі місць зберігання.
Дослідивши доводи вказаної заяви та матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.
Заява про забезпечення позову відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 154 КАС України розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Приймаючи рішення з питання вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доводів та обґрунтувань відповідної заяви а також враховуючи зміст позовних вимог.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд зазначає, що особливості інституту забезпечення позову в адміністративному процесі врегульовані главою X розділу I КАС України.
Так, ч. 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).
В свою чергу, ч. 1 ст. 151 КАС України передбачено види забезпечення позову, серед яких: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборона відповідачу вчиняти певні дії; встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
Так, з заяви про забезпечення позову вбачається, що основним видом діяльності ТОВ «МЕДЛЕВ» є Виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів (код КВЕД 21.20). Також підприємcтво займається такими видами діяльності як Оптова торгівля фармацевтичними товарами (код КВЕД 46.46), Загальна медична практика (код КВЕД 86.21), Неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.73), Рекламні агенства (код КВЕД 73.11), Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. (код КВЕД 63.99), Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20), Консультування з питань комерційної діяльності й керування (код КВЕД 70.22), Дослідження кон`юктури ринку виявлення громадської думки (код КВЕД 73.20).
Крім того, у заяві про забезпечення позову, заявник посилється на те, що з моменту прийняття оскаржуваного Розпорядження він позбавлений права здійснювати господарську діяльність, у зв`язку з відсутністю місця зберігання в Єдиному державному реєстрі місць зберігання.
Порядок врегулювання виробництва і обігу спирту етилового врегульовано нормами Закону України від 19.12.1995 р. №481/95-BP "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", (далі- Закон №481)
Статтею 1 Закону № 481/95-ВР регламентовано визначення основних понять і термінів які наведене у цьому Законі, зокрема:
- місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту етилового, біоетанолу та спиртових дистилятів, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;
- єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
Відповідно до ст. 15 Закону №481, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Виключення місць зберігання з Єдиного реєстру здійснюється податковим органом, який вносив його до Єдиного реєстру, на підставі письмової заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником такого місця зберігання, або у разі анулювання ліцензії, виданої такому суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідно до цього Закону, шляхом прийняття відповідного письмового розпорядження не раніше ніж через 10 робочих днів з моменту виникнення передбачених цим Законом підстав.
Із змісту наведених правових норм права слідує, що зберігання спирту етилового здійснюється виключно в місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру.
Суд погоджується з позивачем , що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів ТОВ "МЕДЛЕВ", оскільки у зв`язку з прийняттям оскаржуваного розпорядження позивач позбавлений права здійснювати господарську діяльність у зв`язку з відсутністю зареєстрованих місць зберігання в Єдиному державному реєстрі місць зберігання.
При цьому, можливість здійснення позивачем господарської діяльності напряму залежить від роботи підприємства. Зупинення роботи підприємства, в свою чергу, призводить до зупинення господарської діяльності підприємства позивача, що тягне за собою такі наслідки як: втрата прибутку від здійснення господарської діяльності; неможливість виплати заробітної плати персоналу та введення простою у товаристві.
Тим самим будуть істотно порушені права позивача. Позивача буде фактично позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження в судовому порядку.
Оскільки правомірність винесеного розпорядження про виключення місця зберігання щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДЛЕВ» підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку, позивачем доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному розпорядженню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При обранні способу забезпечення позову суд враховує вимоги ч. 2 ст. 151 КАС України, відповідно до якої суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також враховує співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Суд зазначає, що заява про забезпечення позову не містить інформації щодо фактичної реалізації оскаржуваного Розпорядження Державної податкової служби України від 26 квітня 2024 року № 161-р/л про виключення місця зберігання ТОВ "МЕДЛЕВ" з Єдиного державного реєстру місць зберігання.
При цьому, згідно з приписами Закону №481, виключення місць зберігання з Єдиного реєстру здійснюється податковим органом, який вносив його до Єдиного реєстру, шляхом прийняття відповідного письмового розпорядження не раніше ніж через 10 робочих днів з моменту виникнення передбачених цим Законом підстав.
Таким чином, єдиною умовою збереження існуючого становища позивача є на меті відновлення місця зберігання спирту етилового ректифікованого у Єдиному державному реєстрі місць зберігання за відповідною адресою.
Враховуючи викладене вище, суд частково погоджується з обраним позивачем заходом забезпечення позову, та з метою недопущення зупинення господарської діяльності позивача на час розгляду його позову, належним шляхом захисту, вважає саме зупинення оскаржуванного Розпорядження, заборони вчиняти відповідачу та його структурним підрозділам певні дії щодо виключення місця зберігання, а у разі реалізації оскаржуванного Розпорядження, видалення записів про виключення місця зберігання позивача з Єдиного державного реєстру місць зберігання.
Як зазначено в Огляді судової практики Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справах, у яких вирішувалося питання щодо застосування заходів забезпечення позову з аналогічних питань (рішення, внесені до ЄДРСР, за період із 01.01.2018 до 31.01.2023) застосування заходів забезпечення позову щодо зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії на право виробництва, зберігання пального, оптової та роздрібної торгівлі ним, а також зобов`язання видалити відповідні записи про анулювання ліцензій з відповідного реєстру в контексті таких оскаржуваних дій контролюючого органу узгоджується з принципом процесуальної економії, відповідно до якого немає потреби звертатися до суду для додаткових засобів захисту.
З огляду на викладене, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Частиною 8 статті 154 КАС України визначено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволені іншої частини заяви - відмовити.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки.
Відповідно до статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна