Справа № 280/1894/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Справа № 280/1894/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах і зарахувати позивачу період роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024 до пільгового стажу, зарахувати позивачу період навчання з 01.09.1991 по 25.06.1999 (з урахуванням академічної відпустки, яка не зараховується до страхового стажу) до загального стажу роботи, які дають право на призначення позивачу пенсійного забезпечення на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення позивачу пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з урахуванням висновків суду.

Позовна заява подана у письмовій формі представником позивача адвокатом Назаренко І.С., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АІ № 1550748 від 16.02.2024.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. За змістом оскаржуваного рішення, до пільгового стажу позивача за Списком №1 не зараховано період її роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024 на посаді лікаря-рентгенолога, у зв`язку з відсутністю в уточнюючій довідці підсумку пільгового стажу та відомостей про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відсутні відомості по спецстажу з 2000-2005 за даними реєстру застрахованих осіб. Вказано, що зазначена посада (завідуюча кабінетом рентгенологічного дослідження та завідуюча рентгенологічним відділенням) з 01.07.2002 не відповідає посадам в трудовій книжці та уточнюючій довідці. Крім того, відповідачем відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1991 по 25.06.1999 з посиланням на перевищення терміну навчання загально установлених строків на денному відділенні. Позивач вважає протиправним неврахування зазначених періодів роботи, зазначає, що посада завідуючого рентгенівським кабінетом уводиться в медичній установі замість посади лікаря. Завідуючий кабінетом виконує роботу лікаря-рентгенолога в повному обсязі. Позивач, обіймаючи посаду завідуючого рентгенодіагностичного відділення виконує роботу лікаря-рентгенолога протягом робочого дня, а час, протягом якого позивач перебувала та перебуває на даних посадах, підлягає зарахуванню до пільгового стажу. Позивач постійно отримувала та продовжує отримувати доплати за особливо шкідливі умови праці, на робочому місці позивача проводиться відповідна атестація, про що містяться відповідні записи в трудовій книжці позивача. Крім того, зазначає, що в період навчання позивач брала академічну відпустку у зв`язку з народженням дитини у 1994 році, а після майже двох років академічної відпустки відновила навчання, тому вважає безпідставним не зарахування до страхового стажу загального періоду навчання у вищому навчальному закладі 5 років 9 місяців 28 днів. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.03.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.03.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

02.04.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 19.01.2024 позивач, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі Закон №1058-ІV). За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії розглянута ГУ ПФУ в Запорізькій області. Рішенням відповідача від 26.01.2024 № 52 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV на призначення пенсії працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць мають право після досягнення жінками віку 49 років 6 місяців, які народилися з 01.04.1974 року по 30.09.1074 року, та за наявності стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Вік позивача 49 років 8 місяців 17 днів. Страховий стаж становить 23 років 1 місяць 17 днів, пільговий стаж за Списком № 1 відсутній. Враховуючи наведене позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-VI. Так, основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці є наказ по підприємству, організації. Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня (не менш як 80%), установленого для такого виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах. Період роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024 не зарахований до пільгового стажу позивача, згідно довідки № 9 від 19.01.2024, оскільки в довідці відсутній підсумок пільгового стажу; зазначена посада з 01.07.2002 не відповідає посадам (завідуюча кабінетом рентгенологічних досліджень та завідуюча рентгенологічним відділенням) в трудовій книжці та довідці № 10 від 19.01.2024. До пакету документів не надано перелік місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до атестації № 74 від 24.09.2010. Також в пільговій довідці відсутня інформація щодо перебування у відпустках без збереження заробітної плати та відсутні відомості по спецстажу з 2000-2005 роки згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Додатково зазначає, що посади завідуюча кабінетом рентгенологічних досліджень та завідуюча рентгенологічним відділенням відсутні в переліках місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наданих атестацій робочих місць за умовами праці. Також, згідно оскаржуваного рішення до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1991 по 25.06.1999 згідно диплома КВ № 11064616 від 25.06.1999, оскільки термін навчання перевищує загально встановлені строки на денному відділенні. Так, час навчання, зокрема, у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. При цьому, до заяви про призначення пенсії за віком будь-яких інших документів, визначених Порядком №637, для підтвердження періоду та форми навчання, видану на підставі первинних документів, позивачем надано не було. Таким чином, підстави для зарахування періоду навчання були відсутні. Крім того, щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, відповідач зазначає, що така категорія адміністративних справ є поширеною, а, отже, не потребує значних зусиль та витрат при здійсненні професійної правничої допомоги, вимога є документально не підтверджена, не співмірна, що є підставою для відмови у її задоволенні. Вважає, що орган Пенсійного фонду України діяв у відповідності до діючого законодавства, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

08.04.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач діяв та продовжує діяти в порушення вимог і норм чинного законодавства, і нехтуючи покладеними повноваженнями на відповідача продовжує здійснювати протиправні дії/бездіяльність щодо відмови у зарахуванні стажу роботи позивача до пільгового та відмови у призначенні пенсії позивачу.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.01.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі - Порядок 22-1) передбачено, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи наведене, заява позивача від 19.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії №52 від 26.01.2024, прийнятим відділом призначення пенсій ГУ ПФУ в Запорізькій області, позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком та зазначено, крім іншого, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV на призначення пенсії працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць мають право після досягнення жінками віку 49 років 6 місяців, які народилися з 01.04.1974 року по 30.09.1074 року, та за наявності стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Вік заявника 49 років 8 місяців 17 днів. Страховий стаж складає 23 років 1 місяць 17 днів, пільговий стаж за Списком № 1 0 років 0 місяців 0 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1991 по 25.06.1999 згідно диплома КВ № 11064616 від 25.06.1996, оскільки термін навчання перевищує загально установлені строки на денному відділенні. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024 згідно довідки № 9 від 19.01.2024, оскільки в довідці відсутній підсумок пільгового стажу; зазначена посада з 01.07.2002 не відповідає посадам (завідуюча кабінетом рентгенологічних досліджень та завідуюча рентгенологічним відділенням) в трудовій книжці та довідці № 10 від 19.01.2024. До пакету документів не надано перелік місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до атестації № 74 від 24.09.2010. Також в пільговій довідці відсутня інформація щодо перебування у відпустках без збереження заробітної плати та відсутні відомості по спецстажу з 2000-2005 роки згідно даним реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Додатково зазначає, що посади завідуюча кабінетом рентгенологічних досліджень та завідуюча рентгенологічним відділенням відсутні в переліках місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наданих атестацій робочих місць за умовами праці. Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058-ІV за відсутності необхідного пільгового стажу.

Не погодившись з рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частина 2 цієї норми визначає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом…

.. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній страховий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до записів №№1-12 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.08.2000 ОСОБА_1 , позивач у період з 15.08.2000 та станом на 19.01.2024 працювала в Державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук України».

До заяви про призначення пільгової пенсії та до суду позивачем надано довідку від 19.01.2024 року № 9, видану Державною установою «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук України», у якій наявна інформація про пільговий стаж позивача за Списком №1 та про проведену атестацію робочих місць, а саме, що позивач працювала повний робочий день і за період з 15.08.2000 (наказ №63-п від 15.08.2000) по 01.07.2001; за період з 02.07.2001 (наказ №74-п від 06.07.2001) по теперішній час виконує роботу, пов`язану з іонізуючим випромінюванням, працювала за вказаною спеціальністю повний робочий день з повним променевим навантаженням за посадою лікар-рентгенолог, що передбачена Списком №1 розділ ХІХ підрозділ 19 код КП 2229.2 підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Підстава для видачі довідки: наказ про прийняття на роботу №64-п від 22.08.2000, наказ про переведення №74-п від 06.07.2001, наказ про переведення №74-п від 15.07.2002, наказ про переведення 37-п від 10.03.2010, особова картка ф.ІІ-2, накази про атестацію робочих місць №9 від 14.02.1996, №37 від 23.04.2001, №68 від 26.06.2006, №74 від 24.09.2010, №128-п від 27.06.2016, №126 від 22.06.2021.

Крім того, до заяви про призначення пенсії та до суду позивачем надано довідку від 19.01.2024 №10 видану Державною установою «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук» в якій зазначено, що позивач:

з 15.08.2000 прийнята на посаду лікаря-рентгенолога інтерна рентгенологічного відділення по розподілу «клініка» (наказ №63-п від 15.08.2000) Інституту фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського академії медичних наук України;

02.07.2001 переведена на посаду лікаря рентгенолога рентгенологічного відділення по розділу «клініка» (наказ №74-п від 06.07.2001);

01.08.2002 переведена на посаду завідуючої кабінетом рентгенологічних досліджень у хворих на туберкульоз легень по розділу «клініка» (наказ №74-п від 15.07.2002);

09.03.2010 переведена на посаду завідуючої рентгенодіагностичним відділенням по розділу «клініка» (наказ №37-п від 10.03.2010), де працює по теперішній час.

У вказаній довідці також зазначено, що посада лікаря-рентгенолога, завідувача кабінетом рентгенологічних досліджень та завідуючої відділенням відноситься до лікарського персоналу. За період з 15.08.2000 по теперішній час у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та у відпустках без збереження заробітної плати, передбачених ст.25, ст.26 Закону України «Про відпустки», не перебувала.

Відмовляючи позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024, відповідач, крім іншого, послався на те, що посада «завідуюча кабінетом рентгенологічних досліджень» та «завідуюча рентгенологічним відділенням» відсутні в переліках місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наданих атестацій робочих місць за умовами праці; зазначена посада «завідуюча кабінетом рентгенологічних досліджень» з 01.07.2002 не відповідають посадам в трудовій книжці та довідці № 10 від 19.01.2024; до пакету документів не надано перелік місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до атестації № 74 від 24.09.2010; в пільговій довідці відсутня інформація щодо перебування у відпустках без збереження заробітної плати та відсутні відомості по спецстажу з 2000-2005 роки згідно даним реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи оцінку таким доводам, наведеним в обґрунтування спірного рішення, суд враховує, що відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 (втратив чинність з 16.01.2003), віднесено посади «Лікарі-рентгенологи, а також лікарі, постійно зайняті у рентгеноопераційних і ангіографічних кабінетах№, розділ XIX, код 426.

Відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36 (втратив чинність з 13.08.2016), віднесено посади «лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)», розділ ХІХ, позиція 19.

Відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, віднесено посаду «Лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)», розділ ХІХ.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 15.08.2000 і станом на 19.01.2024 (дата видачі уточнюючої довідки про пільговий характер роботи №9) позивач виконувала роботу, пов`язану з іонізуючим випромінюванням, працювала за вказаною спеціальністю повний робочий день з повним променевим навантаженням за посадою лікар-рентгенолог.

Пільговий характер роботи позивача у вказаний період, за відсутності відповідних записів у трудовій книжці, підтверджений уточнюючою довідкою від 19.01.2024 №9, що відповідає Порядку №367.

При цьому, трудова книжка позивача містить записи про атестацію робочого місця позивача за умовами праці лікаря-рентгенолога, у тому числі, у період перебування позивача на посадах завідуючої кабінетом рентгенологічних досліджень та завідуючої рентгенологічним відділенням (№4 від 23.04.2001, №8 від 24.09.2010, №11 від 27.06.2016, №12 від 22.06.2021).

Отже, пільговий характер роботи позивача у спірний період за посадою лікаря-рентгенолога підтверджений належними та допустимими доказами та відповідачем не спростований.

Крім того, пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За приписами п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У пункті 4.3 Порядку № 383 визначено, що у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (п. 10 Порядку № 383).

Слід зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку № 442 та пп. 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку 1 або Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Верховним Судом сформано сталий підхід до застосування норм права у відповідній сфері правовідносин, який полягає в тому, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, постанови Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 732/2003/14 та від 05.03.2019 по справі №679/774/16-а тощо).

Позивач надавала до заяви про призначення пенсії та до суду копії наказів про результати атестації робочих місць від 14.02.1996 №9, від 23.04.2001 №37, від 26.06.2006 №68, від 24.09.2010 №74, від 27.06.2016 №128 та від 22.06.2021 №126, відповідно до яких атестоване робоче місце лікаря-рентгенолога.

Судом встановлено, що дійсно, до наказу про атестацію робочих місць від 24.09.2010 №74 не надано перелік місць та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до атестації.

Водночас, відповідні відомості про атестацію робочого місця позивача за посадою лікар-рентгенолог наявні в трудовій книжці позивача, запис №8.

Отже, відповідні посилання відповідача є безпідставними.

Також безпідставними є посилання відповідача на те, що в Довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 9 від 19.01.2024 відсутній підсумок пільгового стажу.

Зазначений аргумент суд відхиляє, оскільки вищенаведені положення пункту 20 Порядку №637 не встановлюють таких обов`язкових вимог до уточнюючої довідки, як підсумок пільгового стажу.

Крім зазначеного, дослідивши зміст Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, № 9 від 19.01.2024, виданій Державною установою Інститут фтизіатрії і пульмонології імені Ф.Г.Яновського Академії медичних наук України, судом встановлено, що у ній вказано періоди роботи позивача, що зараховуються до спеціального стажу; посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списку №1, до якого включається цей період роботи; первинні документи, на підставі яких видана зазначена довідка, що узгоджується з вимогами Порядку №637.

Також суд звертає увагу, що інша надана позивачем довідка від 19.01.2024 №10 містить інформацію про те, що позивач не перебувала у відпустках без збереження заробітної плати, отже, відповідач безпідставно послався на відсутність вказаної інформації.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що спірний період роботи позивача 15.08.2000 по 19.01.2024 протиправно не зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024, підтверджений довідками № 9, 10 від 19.01.2024, виданими Державною установою «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук».

Що стосується зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1991 по 25.06.1999, суд зазначає таке.

Згідно диплому від 25.06.1999 КВ №11064616, та додатку до диплома спеціаліста, ОСОБА_1 у період з 1991 по 1999 навчалась в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря.

Пунктом «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача відсутні записи про період навчання позивача в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця.

Не містить таких відомостей і диплом від 25.06.1999 КВ №11064616 з додатком, оскільки є лише посилання на рік вступу та рік закінчення.

До того ж, позивач в позовній заяві жодним чином не обґрунтовує визначений нею період 5 років 9 місяців 28 днів, який, як вона вважає, підлягає зарахуванню до її страхового стажу.

Крім того, під час судового розгляду судом встановлено, що у період навчання в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця позивач перебувала в академічній відпустці, яку було надано у зв`язку з народженням дитини.

Проте, як встановлено судом, документи, які були надані до суду на підтвердження вказаних обставин, не надавались до заяви про призначення пенсії та не досліджувались відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.

Враховуючи наведене, оскільки пенсійному органу не були надані документи на підтвердження обставин, що можуть породжувати виникнення права на зарахування періоду навчання у вищому навчальному закладі до страхового стажу, суд дійшов висновку, що вказаний період не зарахований до страхового стажу позивача правомірно.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд зазначає, що порушення прав позивача у спірних правовідносинах відбулось внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, а тому обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій відповідача є помилковим.

Отже, рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню, що є належним способом захисту порушеного права за встановленими обставинами справи.

Крім того, суд враховує, що обчислення стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, суд не може перебирати на себе таку функцію та здійснювати розрахунок стажу роботи, що дає право на встановлення його достатність для призначення пенсії.

Отже з метою відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах наявні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах від 19.01.2024 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що ..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Інші аргументи учасників справи не є визначальними для правильного вмрішення спору.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що, з урахуванням положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», належна до сплати сума судового збору за подання до суду даного адміністративного позову становить 1211,20 грн.

Інша частина сплаченого позивачем судового збору, яка внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом, розподілу за результатами розгляду справи не підлягає, однак може бути повернена в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір», за клопотанням особи, яка його сплатила.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, понесені позивачем обгрунтовані судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 605,60 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Також у позові зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 25000 грн, вказано, що детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, докази оплати послуг адвоката будуть надані відповідно до положень КАС України.

Враховуючи положення частини 7 статті 139 КАС України, питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено судом після ухвалення рішення по суті позовних вимог за умови подання доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.01.2024 №52, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 15.08.2000 по 19.01.2024 в Державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук України», підтверджений довідками № 9, 10 від 19.01.2024, виданими Державною установою «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г.Яновського Національної академії медичних наук України».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.01.2024, подану ОСОБА_1 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б; .

Повне судове рішення складено 13.05.2024.

Суддя М.О. Семененко