Справа № 240/32632/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/32632/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.09.2023 №ПС 85 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі "Дружба" з 06.07.1984 по 02.05.1985; в російській федерації: з 01.03.1993 до 30.10.1993, з 05.03.1994 до 28.11.1994, з 26.02.1998 до 06.04.1999, з 07.04.1999 до 14.10.1999, з 18.12.2000 до 22.09.2001 та до пільгового стажу зарахувати періоди роботи: з 01.02.2008 по 02.08.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Темп Буки", з 01.10.2018 до 23.08.2023 в Малому приватному підприємстві "Ілона", призначити та провести нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня звернення за пенсією, з 25.08.2023.

На думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також - відповідач 1) підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах він досяг необхідного віку та страхового стажу, в тому числі і пільгового стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, підтвердженого записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками, розмір якого достатній для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25.12.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі також - відповідача 2, Управління) до суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Вказує, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно з записами в трудовій книжці колгоспника №65 від 06.07.1984, оскільки на титульній сторінці зазначена неповна дата його народження. До страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи (служби) на території російської федерації з 01.03.1993 до 30.10.1993, з 05.03.1994 до 28.11.1994, з 26.02.1998 до 06.04.1999, з 07.04.1999 до 14.10.1999 та з 18.12.2000 до 22.09.2001, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Крім того, до загального стажу за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 01.02.2008 до 02.08.2017 відповідно до довідки №9 від 01.08.2023, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.09.1993, а саме не зазначена посада начальника відділу кадрів та відсутній штамп підприємства на такій.

02.01.2024 від представника відповідача 1 надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах прийняте у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне вказати наступне.

25.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача 2 із заявою за призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).

До поданої заяви позивачем долучено ряд необхідних документів, в тому числі на підтвердження страхового та пільгового стажу: трудову книжку колгоспника №65 від 06.07.1984; трудову книжку НОМЕР_1 від 01.03.1993; довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп Буки" (далі - ТОВ "Темп Буки") №9 від 01.08.2023 та Малого приватного підприємства "Ілона" (МПП "Ілона") №23/08 від 23.08.2023 щодо підтвердження стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів ній, накази МПП "Ілона" про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці №16 від 25.02.2016, №16 від 30.07.2021.

Як стверджує представник відповідача 2, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто подану заяву за принципом екстериторіальності.

За результатами розгляду заяви прийнято рішення №/ПС85 від 01.09.2023 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового та пільгового стажу.

Про зміст рішення відповідача 1 Управління листом №0600-0219-8/94260 від 08.09.2023 повідомив позивача.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).

За правилами ч.1 ст. 4 Закону №1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

При цьому, абзацом другим пункту 16 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV встановлено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-XII) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У контексті викладено, слід зауважити, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах є додатковою соціальною гарантією для осіб, які, зокрема виконували певні професійні функції на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Особливість цього виду пенсій полягає у зменшенні пенсійного віку, тобто, чим більший ступінь важкості та шкідливості умов праці, тим нижчий вік виходу на пенсію, а також менші вимоги до стажу, необхідного для призначення пенсії, вищі розміри пенсій.

Так, за результатами розгляду питання про призначення пенсійного забезпечення позивачу, відповідач 1 дійшов висновку про відмову у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, передбаченого ст.114 Закону №1058-IV. За твердженнями представника відповідача 1 страховий стаж становить 26 рік 03 місяці 02 дні, а пільговий відсутній.

Представники відповідачів вважають, що не підлягаю зарахуванню до стархового та пільгового стажу наступні період трудової діяльності:

- згідно із записами трудової книжки колгоспника, оскільки на титульній сторінці зазначена неповна дата його народження;

- з 01.03.1993 до 30.10.1993, з 05.03.1994 до 28.11.1994, з 26.02.1998 до 06.04.1999, з 07.04.1999 до 14.10.1999 та з 18.12.2000 до 22.09.2001 на території російської федерації, з підстав припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992;

- з 01.02.2008 до 02.08.2017 до загального стажу за Списком №2, так як у довідці №9 від 01.08.2023 не зазначена посада начальника відділу кадрів та відсутній штамп підприємства на такій, а тому така не відповідає вимогам Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.09.1993.

Розглядаючи спірні відносини у правовій площині, слід відмітити, що ст. 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Вказані правові висновки дотримані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у прийнятій постанові від 27.03.2020 у справі №716/617/17.

Судом встановлено, що відповідач 1 оскаржуваним рішенням відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність документального підтвердження страхового та пільгового стажу роботи, розмір якого дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо незарахованого періоду роботи позивача з 06.07.1984 по 02.05.1985 в колгоспі "Дружба", слід вказати наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідач 1 не зарахував до страхового стажу вказаний період роботи з підстав порушення правил заповнення трудової книжки, зокрема у зв`язку із зазначенням на титульній її сторінці неповної дати народження позивача.

З приводу підстав, які слугували відмові у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його трудової діяльності з 06.07.1984 по 02.05.1985 в колгоспі "Дружба", суд вважає за необхідне зауважити, що виправлення або допущені неточності під час заповнення роботодавцем трудової книжки особи не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні такій особі періодів її роботи відображених у ній (трудовій книжці, як основного документу, що підтверджує стаж роботи). Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що дата народження позивача підтверджена його паспортними даними.

З дослідженої судом копії трудової книжки колгоспника, яка належить позивачу, суд дійшов висновку, що така є належним доказом його трудової діяльності у оскаржуваний період, так як записи у ній виконані з посиланнями на накази та вказанням періодів роботи, засвідчених підписами посадових осіб відповідного підприємства та скріплених печатками, що у свою чергу свідчать про зайнятість ОСОБА_1 за відповідною посадою та на відповідному підприємстві (колгоспі "Дружба").

Враховуючи викладене та дослідивши підстави, які слугували для незарахування позивачу до його страхового стажу спірного періоду трудової діяльності, суд не погоджується з такою позицією відповідачів та вважає за необхідне наголосити, що ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Також слід зазначити, що відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що порушення правил ведення трудової книжки, не може впливати на особисті права її власника та не може нести негативні наслідки у зв`язку із неправильним заповненням роботодавцем трудової книжки.

Дана правова позиція щодо відповідальності за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації дотримана в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а.

Отже, враховуючи викладене, позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення своєї трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, а тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на належний соціальний захист.

Таким чином, посадові особи Пенсійного фонду, безпідставно переклали відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди його роботи на самого позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому такі дії суд не вважає правомірними, та такими, які вчинені відповідно до вимог чинного законодавства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усі формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Разом з тим, під час розгляду заяви позивача, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можу бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтверджені факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З огляду на викладене, суд вважає, що період роботи з 06.07.1984 по 02.05.1985 в колгоспі "Дружба" підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Крім того, до страхового стажу не зараховані періоди роботи на території російської федерації, зокрема: з 01.03.1993 по 30.10.1993, з 05.03.1994 по 28.11.1994, з 26.02.1998 по 06.04.1999, з 07.04.1999 по 14.10.1999, з 18.12.2000 по 22.09.2001. Підставами для незарахування таких періодів роботи на території російської федерації, слугував факт того, що припинила такою участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Розглядаючи спірні правовідносини в цій частині, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до абз.3 п 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029.

Відповідно до пункту "д" ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 №1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з п`яти років до трьох років.

Відповідно до постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

У контексті викладеного слід відмітити, що достатньою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи у таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 та від 26.09.1967, а також постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148.

Так, Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

В матеріалах справи міститься трудова книжка позивача з відповідними записами про трудовий стаж з 01.03.1993 по 30.10.1993 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ентузіаст" Хабаровського краю на посаді машиніста бульдозера, з 05.03.1994 по 28.11.1994 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ентузіаст" Хабаровського краю на посаді машиніста бульдозера, з 26.02.1998 по 06.04.1999 в Артелі старателів "Фарт" район Крайньої Півночі Красноярського краю на посаді машиніста бульдозера, з 07.04.1999 по 14.10.1999 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Єнисей" район Крайньої Півночі Красноярського краю на посаді водія автомобіля; з 18.12.2000 по 22.09.2001 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Єнисей" район Крайньої Півночі Красноярського краю на посаді водія

При цьому, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м.Москві.

Разом з тим, ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

За наявними документами, які містяться в матеріалах справи відслідковується, що позивач у період з 01.03.1993 по 30.10.1993, з 05.03.1994 по 28.11.1994, з 26.02.1998 по 06.04.1999, з 07.04.1999 по 14.10.1999, з 18.12.2000 по 22.09.2001 працював на території рф, однак такий період трудової діяльності не врахований до страхового стажу позивача, у зв`язку із виходом з 01.01.2023 рф з Угоди про гарантії прав громадян держав

Суд не погоджується із такими твердженнями представників відповідачів, оскільки жодних посилань на підстави відмови у зарахуванні такої трудової діяльності на території рф не навели, крім факту її припинення участі з 01.01.2023 в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Вказана Угода підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи в російській федерації, оскільки така була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, під час судового розгляд справи встановлено, що факт роботи позивача на території рф, спірний період трудової діяльності позивача підтверджено записами трудової книжки, наявної в матеріалах справи.

Щодо періоду роботи який не врахований відповідачем 1 до пільгового стажу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 01.02.2008 по 02.08.2017 в ТОВ "Темп-Буки" та з 01.10.2018 по 23.08.2023 в МПП "Ілона" суд враховує наступне.

Згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 та довідки ТОВ "Темп-Буки" від 01.08.2023 №9 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивач працював у ТОВ "Темп-Буки" в період з 01.02.2008 по 02.08.2017 на посаді машиніста навантажувача та виконував навантаження та розвантаження гірничої маси у відкритому кар`єрі за посадою машиніст навантажувача, що передбачена Списком № 2 розділ І "Гірничі роботи" підрозділ 1.1.а, код КП 8334, підстава: Постанова КМУ від 16.01.2003 № 36, Постанова КМУ від 02.08.2016 № 461.

Крім того, період роботи з 01.10.2018 по 23.08.2023 в МПП "Ілона" підтверджується довідкою МПП "Ілона" №23/08 від 23.08.2023, позивач виконував навантажувально-розвантажувальні роботи на кар`єрі перебуваючи на посаді водія навантажувача, що передбачена Списком № 2 розділ І "Гірничі роботи" підрозділ 1.1., код КП 8334, підстава: постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №46, Постанова КМУ від 02.08.2016 № 461. Вказана довідка видана на підставі наказів підприємства, особової справи робітників. Додаткові відомості в довідці свідчать про те, що підприємство працювало без простоїв та ритмічно.

Разом з тим, довідка ТОВ "Темп-Буки" №8 від 01.08.2023 та довідка МПП "Ілона" №22/06 від 22.06.2023, які свідчать про ритмічну діяльність підприємства, без зупинок та з п`ятиденним робочим тижнем, згідно правил внутрішнього трудового розпорядку і колективного договору.

Більш того, записи трудової книжки містяться також записи за спірні періоди роботи, які здійснені з посилання на відповідні накази про прийняття на роботу та звільнення з роботи, підписи відповідальних осіб, які завірені печатками.

Разом з тим, матеріали справи містять відомості про проведення атестації робочих місць за умовами праці на підставі наказів директора МПП "Ілона" №16 від 25.02.2016 та №16 від 30.07.2021, якими підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2, в тому числі і водію навантажувачу (JCB), за результатами атестації робочих місць, зроблені відповідні записи у трудовій книжці позивача. Матеріали справи містять також копію карт умов праці на посаді водія навантажувача на МПП "Ілона", за змістом яких позивачу встановлено право на доплати, додаткову відпустку, пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

З огляду на що, суд вважає, що трудова діяльність позивача з 01.02.2008 по 02.08.2017 в ТОВ "Темп-Буки" та з 01.10.2018 по 23.08.2023 в МПП "Ілона", зі шкідливими умовами праці підтверджена документально, а тому підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів (трудової книжки та уточнюючих довідок), суд дійшов висновку про підтвердження факту трудової діяльності позивача на посадах зі шкідливими умовами праці, що дає право особі для призначення пенсії на пільгових умовах, що передбачено Списком №2.

Враховуючи, що позивач досяг 55 років, має загальний трудовий стаж понад 30 років, з яких пільговий стаж більше 12 років, він набув права на призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст.114 Закону №1058-IV за Списком №2 виробництв, цехів, професій посад і показників на роботах з шкідливими та важкими умовами праці.

Щодо позовної вимоги стосовно призначення пенсії позивачу з дати звернення, то вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки такі дії віднесені виключно до компетенції Пенсійного фонду (дискреційних повноважень) як органу, в якому позивач перебуває на обліку. І саме на відповідача 2 за наявності законних підстав, враховуючи висновки суду, покладається обов`язок обрахунку страхового стажу та призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. Тобто Пенсійний фонд повинен приймати самостійні рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

З огляду на встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд вважає, що прийняте рішення відповідачами 1 є немотивованими і протиправними, оскільки прийняте без перевірки усіх поданих позивачкою документів до заяви про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що відновленню підлягають права позивача, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі "Дружба": з 06.07.1984 по 02.05.1985, в російській федерації: з 01.03.1993 до 30.10.1993, з 05.03.1994 до 28.11.1994, з 2602.1998 до 06.04.1999, з 07.04.1999 до 14.10.1999, з 18.12.2000 до 22.09.2001, до пільгового стажу зарахувати періоди роботи: з 01.02.2008 по 02.08.2017 в ТОВ "Темп-Буки", з 01.10.2018 до 23.08.2023 в МПП "Ілона" та повторно розглянути питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується, пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у рівних частинах.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир,10003. РНОКПП: ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022. ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.09.2023 №ПС 85 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в колгоспі "Дружба" з 06.07.1984 по 02.05.1985; з 01.03.1993 до 30.10.1993, з 05.03.1994 до 28.11.1994, з 26.02.1998 до 06.04.1999, з 07.04.1999 до 14.10.1999, з 18.12.2000 до 22.09.2001 в російській федерації та до пільгового стажу зарахувати періоди роботи: з 01.02.2008 по 02.08.2017 в ТОВ "Темп-Буки", з 01.10.2018 до 23.08.2023 в МПП "Ілона" та повторно розглянути питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 500 (п`ятсот) грн

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 500 (п`ятсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 13 травня 2024 р.