Справа № 619/683/24
Суддя: Жорняк О. М.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/683/24
провадження № 2-а/619/7/24
РІШЕННЯ

іменем України

14 травня 2024 року Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі: головуючого-судді - Жорняк О.М.

за участю секретаря судового засідання - Молотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної полії в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Левчук Ярослав Васильович, 2 взвод, 1 рота, 1 батальйон, полк-1 Управління патрульної полії в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову позивача зазначає, що 15 січня 2024 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.01.2024 серія АР № 102863.

Відповідно до вказаної постанови позивач керуючи транспортним засобом Toyota Highlander Hybrid, державний номерний знак НОМЕР_1 , 15.01.2023 об 12:49 год на 225 км траси М06 225 рухався зі швидкістю 96 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження 70) чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км/год не виконав вимоги знаку, чим порушив вимоги п. 12.9.б ПДР України.

Зазначає, що п. 12.9. правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 з подальшими змінами від 01.12.2023 - водієві забороняється:

а) перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу;

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

в) перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без потреби з дуже малою швидкістю;

г) різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Однак згідно п. 12.10. ПДР України додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно.

При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Зазначив, що на ділянці дороги на 225 км траси М06 не були встановлені жодні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта, як того вимагає пункт 12.10 ПДР України.

Про вказане свідчить саме і зміст оскаржуваної постанови, що була винесена відповідачем, зміст якої не містить посилання та докази існування та встановлення такого знаку разом із знаком 3.29 обмеження максимальної швидкості.

Відтак посилання в постанові відповідачем на відповідний прилад Трукам ІСО 00780 п/в 475840; 475576 не є належним доказом, так як такого факту на підтверджують та не доводять, які і не доводять факту знаходження мого транспортного засобу в зоні дії знаку 3.29 (Обмеження 70) з перевищенням такого обмеження більш ніж на 20 км/год.

Рухаючись по трасі М06 на 225 км позивачем була дотримана відповідна дозволена швидкість руху транспортного засобу на такі ділянці, що і було визначено відповідачем 96 км/год при 110 км/год дозволеної швидкості.

При цьому будь-які знаки обмеження швидкості руху, зокрема 3.29 (Обмеження 70)також були відсутні.

Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.01.2024 серія ЕНА № 1245933, а провадження по адміністративній справі- закрити.

Представник відповідачів Іваненко О.В. в поданому до суду відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на те, що доводи адміністративного позову нічим не обґрунтовані, а вимоги позивача безпідставні з оглядку на наступне: відповідно до постанови поліцейського роти № 1 БУПП в Житомирській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_2 , 15.01.2024 під час несення служби на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 225 км, за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM ТС000780 було виявлено порушення ПДР, а саме: на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 225 км, водій керуючи транспортним засобом Toyota номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 96 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», чим перевищив максимально допущену швидкість на 26 км/год, чим порушив п. 12.9.б ПДР України. Вимірювання швидкості здійснювалося приладом TruCAM ТС000780. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином представився, роз`яснив норму закону на підставі якої ведеться відеофіксація події, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9.б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, водію було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом події, підписом у постанові у відповідній графі. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн. В подальшому позивача було ознайомлено з винесеною постановою та запропоновано отримати оскаржувану постанову, про що позивач поставив підпис у постанові. Відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» № 22-38/49 від 01.10.2019 вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 працює у ручному режимі роботи. Крім основного ручного режиму, прилад може працювати у автоматичному режимі при умові встановлення на триногу. Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM із серійним номером НОМЕР_2 пройшов повірку та отримав свідоцтво про повірку в якому чітко зазначена максимально допустима похибка приладу про вимірювання +- 2 км/год. Вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII. Крім того, факт адміністративного порушення підтверджується схемою організації дорожнього руху на якій відображено місце встановлення дорожніх знаків. Стосовно відсутності дорожніх знаків позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своєї позиції. Посилання позивача на відсутність знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР» не впливає на суть винесеного правопорушення, оскільки прилад TruCam LTI 20/20 є вимірювальним приладом, і в жодних документах на вказаний прилад не зазначено, що останній є автоматичним приладом. А також жодним положенням Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу LTI 20/20 TruCAM серійний номер НОМЕР_2 , на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача, відео долучено на DVD-R диску, фото роздруковано. Тобто, надані докази є фіксацією оскаржуваної події, яка дозволяє через призму ретроспективності встановити та дослідити обставини справи, а також з`ясувати причинно-наслідковий зв`язку між об`єктивними обставинами справи та прийнятим рішенням щодо винесення оскаржуваної постанови. Тому вказаний відеозапис є належним, допустимим та достатнім доказом у цій справі, як згідно норм КУпАП так і норм КАС України. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте доказів, які б спростували факт вчинення правопорушення не надав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, разом з тим надав суду письмові пояснення, згідно яких вважає, що відповідачем не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування його доводів, та підтвердження вчинення ним вказаного в оскаржуваній постанові правопорушення, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням фактичних обставин справи та доказів, вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Представник Управління патрульної полії в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 02.05.2024 поштового відправлення. Згідно надісланого до суду відзиву, представник просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач - сержант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 02.05.2024 поштового відправлення. Згідно надісланого до суду відзиву, представник просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З боку відповідачів на адресу суду не надходило жодних клопотань та заяв щодо відкладення розгляду справи, а також і відзив на адміністративний позов позивача.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 15.01.2023 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що позивач керуючи транспортним засобом Toyota Highlander Hybrid, державний номерний знак НОМЕР_1 , 15.01.2023 об 12:49 год на 225 км траси М06 225 рухався зі швидкістю 96 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження 70) чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км/год не виконав вимоги знаку, чим порушив вимоги п. 12.9.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 340 грн.

Оскаржувальна постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕНА № 1245933 була винесена 15.01.2024 поліцейським 2 взводу, 1 роти, 1 батальйону, полк-1 Управління патрульної полії в Житомирській області сержантом поліції ОСОБА_2 .

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із п 12.9. б правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 з подальшими змінами від 01.12.2023 - водієві забороняється:

а) перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу;

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

в) перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без потреби з дуже малою швидкістю;

г) різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Однак згідно п. 12.10. ПДР України додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно.

При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

На ділянці дороги на 225 км траси М06 не були встановлені жодні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта, як того вимагає пункт 12.10 ПДР України. Про вказане свідчить зміст оскаржуваної постанови, що була винесена відповідачем, зміст якої не містить посилання та докази існування та встановлення такого знаку разом із знаком 3.29 обмеження максимальної швидкості.

В ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами;2)висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу Truсam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCAM працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист ДП "Укрметртестстандарт" від 01.10.2019 №22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості TruсCАM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим в зоні дії знаку 3.29, чим порушив п.12.9.б ПДР України, про що зазначено також у відзиві представника відповідача.

При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач послався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCAM ТС000780. Разом з тим відповідачами не надано доказів, які б містили інформацію щодо місця знаходження дорожнього знаку «3.29» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Суд зауважує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених у постанові, та орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і суд, який переглядає оскаржувану постанову не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові, не має право пред`являти нових звинувачень, оскільки це буде вважатися порушенням права на захист. (подібні висновки викладені у рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016).

Отже, на переконання суду, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення позивачем пункту 12.9 б Правил дорожнього руху в контексті перевищення максимального обмеження швидкості на 26 км/год, а обставини правопорушення викладені в спірній постанові не містять обов`язкової інформації, зокрема на якому відрізку автодороги зафіксовано перевищення швидкості транспортного засобу позивача та чи діє на даному відрізку дороги знак 3.29.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 77, 121, 139, 242-247, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної полії в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Левчук Ярослав Васильович, 2 взвод, 1 рота, 1 батальйон, полк-1 Управління патрульної полії в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити повністю.

Постанову серії ЕНА № 1245933 від 15.01.2024 про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (Ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Управління патрульної полії в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Левчук Ярослав Васильович, 2 взвод, 1 рота, 1 батальйон, полк-1 Управління патрульної полії в Житомирській області, місцезнаходження: Житомирська область, м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя О. М. Жорняк