Справа № 936/120/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 936/120/24 пров. № А/857/4648/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року (прийняте в смт Воловець Закарпатської області суддею Софілканич О. А.; дата складення рішення в повному обсязі 13 лютого 2024 року) в адміністративній справі № 936/120/24 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділу поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, Головного управління національної поліції в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Воловецького районного суду Закарпатської області із вказаним позовом та просив:

- постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1262768 від 18 січня 2024 року визнати незаконною та скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він не порушував Правил дорожнього руху, а працівники поліції не надали належних доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року позов задоволено.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1262768 від 18 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень - визнано незаконною та скасовано, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - ГУ НП в Закарпатській області), яке вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права і всупереч об`єктивним обставинам справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що факт керування транспортним засобом позивачем, який був позбавлений права керування транспортним засобом, підтверджено відеодоказом з нагрудної камери поліцейського. А твердження позивача, що він не керував транспортним засобом, не відповідає дійсності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, 18.01.2024 о 01:12 годині в смт Міжгір`я Закарпатської області поліцейський відділення поліції № 2 (смт Міжгір`я) Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержант поліції Герба І. М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1262768, з якої видно, що водій ОСОБА_1 18.01.2024 о 00:57:03 годині керував транспортним засобом «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 а ПДР України. За вказане порушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

При цьому було встановлено, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 19.07.2023 у справі № 464/4193/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова набрала законної сили 31.07.2023.

Відповідно до приписів статті 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відтак, при зупинці поліцейським 18.01.2024 ОСОБА_1 та перевірці по базі даних, було виявлено, що позивач керував автомобілем Ауді А4, будучи позбавленим права керування постановою суду від 19.07.2023 строком на рік.

Вважаючи постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1262768 від 18 січня 2024 року неправомірною, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач не надав до суду жодних доказів, що свідчили б про те, що позивач 18.01.2024 о 00:57:03 годині керував транспортним засобом «AUDI A4», будучи позбавленим права керування, крім оскаржуваної постанови.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пунктів 8, 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів;

у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За приписами пункту 2 частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 40 вказаного Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Також відповідно до приписів частин першої, другої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128 - 129...).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до цього Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (статті 41, 53 цього Закону).

Також частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасників дорожнього руху зобов`язано знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом пункту 1.1 ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.9 ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Тобто, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та на законну вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія.

За приписами частини четвертої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, за приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

А статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що посадова особа відповідача здійснювала відеофіксацію правопорушення, на підтвердження чого надала до суду копію відповідного відеозапису.

Із долучених до апеляційної скарги відеозаписів з нагрудної камери поліцейського видно, що 18.01.2024 о 00:57:03 позивач, керуючи транспортним засобом «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , заїхав на автозаправну станцію по вул. Возз`єднання в смт Міжгір`я Закарпатської області, куди також під`їхав автомобіль з працівниками поліції.

Працівник поліції представився позивачу, сказав, що причиною зупинки є керування автомобілем з іноземною реєстрацію і попросив позивача пред`явити посвідчення водія та документи на автомобіль.

Позивач назвав себе спочатку іншою особою - ОСОБА_2 , а вже надалі стверджував, що права у нього вилучені, є тимчасовий талон.

Тобто, зазначені вище відеозаписи з нагрудної камери поліцейського підтверджують факт керування транспортним засобом позивачем, який був позбавлений права керування транспортними засобами.

З приводу того, що вказані відеозаписи не були надані до суду першої інстанції колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що ухвалою Воловецького районного суду від 30.01.2024 було відкрите провадження у справі № 936/120/24 та встановлено строк подачі відзиву відповідачу 15 днів, проте судове засідання було призначене в менший строк ніж 15 днів, а саме 09.02.2024 у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Вказане, а також те, що у ГУНП в Закарпатській області (місце розташування м. Ужгород) не було можливості надіслати за такий короткий термін відеодоказ з нагрудної камери поліцейського, позаяк такий зберігався у Відділенні поліції № 2 (смт Міжгір`я) Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, стало перешкодою для своєчасного подання до суду першої інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вказані вище обставини колегія суддів апеляційного суду вважає поважними, а тому бере до уваги надані відповідачем докази при розгляді апеляційної скарги в цій справі.

Щодо покликань позивача на те, що він не керував транспортним засобом, колегія суддів зауважує, що вказане спростовується долученими до апеляційної справи відеозаписами, із яких видно, що саме позивач під`їхав на автозаправну станцію транспортним засобом, він не заперечував керування цим автомобілем, також із водійського місця він діставав документи, він же заправляв вказаний автомобіль.

З приводу того, що в постанові про накладення адміністративного стягнення не вказано про здійснення відеозапису та тип технічного засобу, який здійснювалася відеофіксація, колегія суддів зауважує, що долучений до справи відеозапис фіксує вчинення позивачем правопорушення, а зміст вказаних файлів не викликає сумнівів в тому, що саме останніми зафіксовані події, які мали місце 18 січня 2024 року за участі сторін в справі.

Формальна відсутність у змісті складеної постанови застереження про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, не може слугувати за встановлених в цій справі обставин достатньою підставою для неврахування цього доказу, при тому, що фіксація правопорушення не здійснювалася в автоматичному режимі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову та погоджується з доводами апелянта в тому, що надані апелянтом як додаток до апеляційної скарги відеозаписи підтверджують вчинене позивачем правопорушення та спростовують його доводи про те, що він не керував вказаним вище транспортним засобом.

Тому, колегія суддів вважає правомірною оскаржувану постанову в справі про накладення адміністративного стягнення, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2024 року в адміністративній справі № 936/120/24 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділу поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, Головного управління національної поліції в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 13 травня 2024 року.