Справа № 200/399/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року справа №200/399/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Діденко Юлії Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 200/399/24 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 25 від 02.11.2023 в частині дати, з якої позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснити призначення, перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах починаючи з 31.08.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначила, що на виконання рішення у справі № 200/1581/23 відповідачем протиправно призначено пенсію не з дати звернення з заявою про призначення пенсії, а з дня набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що рішення пенсійного органу, яке оскаржувалося в межах справи № 200/1581/23 не містить дати призначення пенсії.

Рішенням суду у справі № 200/1581/23 позовні вимоги задоволені частково, зокрема, не задоволено вимогу про призначення пенсії з 31.08.2022 в зв`язку з встановленням судом відсутності спору з цього приводу.

Отже, суд першої інстанції, неправильно встановив обставини справи, оскільки позивач звернулася з позовом не на виконання рішення у справі № 200/1581/23, а з оскарженням нового рішення відповідача від 02.11.2023 в частині дати призначення пенсії.

Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми ст. 383 КАС України.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах.

31 серпня 2022 року позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.

12.09.2022 заяву про призначення пенсії розглянуто за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про призначення позивачу пенсії з 01.08.2022.

Відповідно до рішення про призначення пенсії від 12.09.2022 страховий стаж позивача до 01.01.2004 становить 14 років 21 день, після 01.01.2004 14 років 1 місяць 12 днів, додаткові роки стажу за списком № 1 - 7 років, пільговий стаж 7 років 10 місяців 25 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.10.2022 № 25 прийнятим на заміну рішення від 12.09.2022, відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 05.10.2022 № 25 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу період з 20.01.2006 по 19.01.2009, протягом якого позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років та призначити пенсію з 31.08.2022 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року по справі № 200/1581/23 позов задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 05.10.2022 № 25.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області врахувати до пільгового стажу роботи позивача період відпуски без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років з 20.01.2006 по 19.01.2009.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В рішенні зазначено, що судом під час розгляду справи не встановлено наявності спору щодо підстав призначення пенсії та дати, з якої її має бути призначено, з огляду на що підстави зазначення їх в рішенні відсутні.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року залишено без змін.

Таким чином, рішення у справі № 200/1581/23 набрало законної сили 30 жовтня 2023 року.

На виконання рішення у справі № 200/1581/23 відповідачем зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 період відпуски без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років з 20.01.2006 по 19.01.2009 та призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 30.10.2023, тобто з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Вважаючи, що пенсія позивачу повинна бути призначена з дати звернення із заявою про її призначення з 31.08.2022, а не з дати набрання судовим рішенням законної сили, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що фактично позивачем у зв`язку з призначенням пенсії не з тієї дати на виконання рішення у справі № 200/1581/23, подано новий позов про зобов`язання виконати судове рішення в загальному порядку, а не в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

На підставі частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як визначено частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Верховний Суд в постанові від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17 зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

При цьому невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили.

Згідно зі статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21 листопада 2019 року у справі № 802/1933/18-а, від 26 липня 2023 року у справі № 640/17504/19.

Як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції в рішенні від 28 липня 2023 року у справі № 200/1581/23, яке набрало законної сили 30 жовтня 2023 року, щодо позовної вимоги про визначення дати призначення пенсії позивачу зазначив про відсутність спору щодо дати, з якої позивачу має бути призначено пенсію.

При цьому ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.01.2024 розглянуто та задоволено заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 у справі № 200/1581/23.

Цією ухвалою судом роз`яснено, що в рішенні суду у цій справі зазначено про відсутність підстав встановлення дати, з якої позивачу має бути призначено пенсію, однак, вказане обумовлено відсутністю спору між сторонами з цього приводу, оскільки рішення від 05.10.2022 про відмову в призначенні пенсії, що було предметом розгляду справи 200/1581/23, вмотивовано лише відсутністю пільгового стажу у тривалості, достатній для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, дати призначення пенсії під час прийняття зазначеного рішення управлінням пенсійного фонду не визначалося.

При цьому судом встановлено, що в межах справи № 200/1581/22, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 05.10.2022 № 25, яке скасовано судом, прийнято за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 31.08.2022.

Між тим, на виконання рішення у справі № 200/1581/23 відповідачем прийнято рішення № 25 від 02.11.2023, яким призначено позивачу пенсію з 30.10.2023, тобто не з дати заяви про призначення пенсії, а з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі № 200/1581/23.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім виключних випадків, визначених цією статтею, наявність яких в межах цієї справи не встановлено.

Суд зауважує, що жодним нормативним актом з питань призначення пенсії не встановлено призначення пенсії, зокрема, з дати набрання законної сили судовим рішенням.

З огляду за положення п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсійним органом при виконанні судового рішення пенсія позивачу повинна бути призначена з дати звернення з заявою, тобто з 31.08.2022, а не з дати набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, оскільки у справі № 200/1581/23 щодо позовної вимоги про визначення дати призначення пенсії позивачу був відсутній спір та статтею 45 Закону № 1058 чітко визначено, з якої дати призначається пенсія, тому при виконанні рішення у справі № 200/1581/23, пенсійний орган, визначаючи дату призначення пенсії, повинен був діяти відповідно до законодавства, а не посилатися на відсутність зазначення в резолютивній частині рішення суду дати, з якої необхідно призначати пенсію ОСОБА_1 .

Отже, в даному випадку мають місце протиправні дії відповідача, вчинені на виконання судового рішення, які порушують права позивача, оцінка яким повинна надаватися в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України, а не шляхом ухвалення будь-яких додаткових судових рішень за новим адміністративним позовом.

На користь такого висновку суду також свідчить ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі № 200/1581/23, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали подати суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/1581/23 від 28.07.2023 з урахуванням положень ст. 45 Закону № 1058.

Суд не приймає посилання апелянта на практику Верховного Суду, викладену у справі № 340/2476/21, оскільки обставини в цій справі не є подібними обставинам за позовом ОСОБА_1 .

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що по суті позивачем заявлено позовні вимоги про захист своїх прав, які стосуються належного виконання рішення у справі № 200/1581/23, отже, обраний спосіб захисту порушеного права є неправильним, що обумовлює відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційних скарг є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Діденко Юлії Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 200/399/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 200/399/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 13 травня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв