Справа № 480/11772/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в колгоспах «Фрунзе», «Україна» з 01.07.1978 по 30.09.1980, з 01.07.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1988 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 14.04.1993 року, а також період навчання в Лебединській автошколі з 02.09.1980 по 03.02.1981 року та зробити перерахунок пенсії за віком призначеної з 06.01.2023 року з урахуванням до страхового стажу вищезазначених періодів роботи в колгоспах «Фрунзе», «Україна» з 01.07.1978 по 30.09.1980, з 01.07.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1988 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 14.04.1993, з 02.09.1980 по 03.02.1981 період навчання в Лебединській автошколі, з урахуванням раніше проведених виплат.
Свої вимоги мотивує тим, що факт роботи його у колгоспі у спірні періоди підтверджується архівними довідками, показами свідків, записами у трудовій книжці, а свідоцтвом про навчання у період з 02.09.1980р. до 03.02.1981р. - факт його навчання, а не правильність запису в свідоцтві.
Зазначає, що він як особа, яка навчалася та отримала зазначене свідоцтво, не несе відповідальності за записи в свідоцтві, яке не містить графи про присвоєння кваліфікації, на яку посилається відповідач.
Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах із обліку трудового стажу та нарахуванню зарплати на конкретну особу посаду, яку займав у той чи інший період його роботи на підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства чи колгоспу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Вважає, що працівники Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області діють відносно нього протиправно, порушують його конституційне право на соціальний захист в старості, тому відмова в зарахуванні до страхового стажу окремих періодів його роботи та перерахуванні пенсії, на думку позивача, є протиправною.
Ухвалою від 03.11.2023р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Пунктом 4 ухвали про відкриття провадження у справі було встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
Оскільки відзив у встановлений судом строк представником ГУ ПФУ в Сумській області подано не було, вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 5 січня 2023 року позивачу, ОСОБА_1 , виповнилось 60 років.
06.01.2023 року позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV. Головним управлінням пенсійного фонду України в Сумській області до страхового стажу зарахований стаж до 31 травня 2023 року 32 роки 12 днів.
В подальшому, у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУПФУ в Сумській області зарахувати йому до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1978 до 30.09.1980, з 01.07.1983 до 31.12.1984, з 01.01.1988 до 31.12.1988, з 01.01.1990 до 14.04.1993, а також час навчання в Лебединській автошколі з 02.09.1980 до 03.02.1981.
Також, не враховані періоди роботи в колгоспі Україна з 01.07.1978 по 30.09.1980, з 01.07.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1988 по 31.12.1988 та з 01.01.1990 по 14.04.1993, у зв`язку із не підтвердженням фактично відпрацьованих вихододнів та встановленого мінімуму трудової участі за час роботи у колгоспі, як передбачено статтею 56 Закону № 1788-ХІІ.
Додані до заяви про призначення пенсії уточнюючі довідки про періоди роботи у колгоспі Україна від 22.08.2022 № 972 та від 29.06.2023 № 1136, видані комунальною установою Недригайлівський трудовий архів, також не містять такої інформації
Вважаючи неправомірною відмову в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в колгоспах «Фрунзе», «Україна» та періоду навчання з 02.09.1980 року до 03.02.1981 року в Лебединській автошколі, та в перерахуванні пенсії в зв`язку з зарахуванням зазначених періодів до страхового стажу, позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).
Згідно з ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Закон №1058-ІV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв у кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок.
Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.
Згідно з п. п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.
Відповідно до п. п. 5, 6 Постанови № 310 до трудової книжки колгоспника вносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.
Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає таке.
Як вбачається судом із оскаржуваної відмови, позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в колгоспі Україна з 01.07.1978 по 30.09.1980, з 01.07.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1988 по 31.12.1988 та з 01.01.1990 по 14.04.1993, у зв`язку із не підтвердженням фактично відпрацьованих вихододнів та встановленого мінімуму трудової участі за час роботи у колгоспі.
Судом із аналізу трудової книжки колгоспника позивача №69 встановлено, що ОСОБА_1 з 01.07.1978р. до 30.09.1980р.працював трактористом, з 01.09.1980р. до 01.02.1981р. навчався в Лебединській автошколі, з 26.04.1981р. до 07.05.1983р. - служив у рядах армії, з 01.07.1983р. до 31.12.1994р. працював шофером, записи зроблені з протоколу опиту свідків № 69 від 23.02.1995р.
Вказані записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою держпраці від 20.06.1974 №162 (далі по тексту - Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якими керувався роботодавець при веденні трудових книжок у відповідні періоди. Записи про роботу засвідчені печаткою підприємства.
Суд звертає увагу на те, що відсутність інформації про вихододні та встановлений мінімум за 1978-1994 роки не є підставою для не зарахування позивачу всього спірного періоду роботи в колгоспі, щодо якого наявні записи у трудовій книжці.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю Української РСР трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітника чи службовця. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців, які працюють на підприємстві, в установі, організації понад п`ять днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Записи про причини звільнення в трудовій книжці мають робитися у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.
Порядок ведення трудових книжок на той час був врегульований Інструкцією №162.
Згідно з пунктом 2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи впиняються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.
Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки працівників та службовців» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідачем не надано суду ґрунтовних пояснень, чому за наявності трудової книжки колгоспника №69 та відповідних записів у ній, не враховано позивачу період роботи в колгоспі ім. Фрунзе, перейменованого в серпні 1984р. у колгосп «Україна», під час розгляду заяви про зарахування спірних періодів роботи до загального стажу.
Відтак, надана трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії та не потребує підтвердження додатковими документами, а не зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, на підставі відсутності інформації про встановлений мінімум та відпрацьовані вихододні, є протиправним.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.17 Порядку підтвердження наявного стажу роботи за відсутності документів та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами, або іншими надзвичайними ситуаціями, стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Відтак з аналізу вищезазначених норм випливає, що стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі за дотримання двох взаємопов`язаних умов:
- відсутність документів про наявний стаж роботи (п. 17 і п. 18 Порядку №637);
- неможливість одержання вказаних документів у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями (п. 17 Порядку №637);
- неможливість одержання вказаних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (п. 18 Порядку №637).
За результатами опитування свідків у відділі обслуговування громадян №8 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Сумській області (протокол від 16.03.2023р.) начальником відділу Марєєвою А. та провідним спеціалістом Маслак Л. вирішено, що свідками підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в колгоспі ім. Фрунзе, реорганізованому в колгосп «Україна», реорганізованому в КСП «Україна», в ТОВ АФ «Україна» з 01.07.1978 до 30.09.1980, з 01.07.1983 до 31.12.1994.
В трудових книжках свідків є записи про їх роботу в колгоспі ім. Фрунзе, колгоспі «Україна», КСП «Україна» в ці періоди, встановлені також на підставі протоколів опиту свідків № 59 від 21.02.1995 та № 120 від 25.02.1995. Такий же запис є в трудовій книжці заявника щодо підтвердження протоколом опиту свідків №69 від 23.02.1995 періоду роботи з 01.07.1978 до 30.09,1980, з 01.07.1983 до 31.12.1994.
Також, заявник до органу ПФУ додав наступні документи: довідки КУ «Недригайлівський трудовий архів» від 22.08.2022р. № 971,972,970, архівного відділу «Недригайлівської РДА» від 11.08.2020р. №01-22/318, повідомлення Роменського районного управління ГУ ДСНС України у Сумській області від 22.08.2022р. №722, витяг із ЄДРПЮОФОПГФ про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ Агрофірма «Україна» 21.12.2006.
Згідно з довідкою КУ «Недригайлівський трудовий архів» від 22.08.2022р. №972 протоколи опиту свідків на зберігання в архів не передавалися. В книгу обліку трудового стажу дані про цей період роботи заявника внесені на підставі протоколу опиту свідків №69 від 23.02.1995.
Відповідно наданих документів в конторі КСП «Україна» 21.12.1994 виникла пожежа (надзвичайна ситуація), знищені книги бухгалтерського обліку з 14.08.1984 по 31.12.1994, книги обліку трудового стажу та оплати праці з 01.01.1947 до 13.08.1984, з 01.01.1988 до 31.12.1988, з 01.01.1990 до 21,12.1994 , книги протоколів засідань правління та загальних зборів за 1991-1994 роки. В документах, переданих до архіву, інші відомості щодо заявника не вказані.
Колгосп ім. Фрунзе в серпні 1984 року реорганізовано в колгосп «Україна». На зборах членів колгоспу «Україна» від 12.02.1993р. прийнято статут КСП «Україна», затверджений розпорядженням представника Президента України №76 від 15,04.1993, інші документи про реорганізацію колгоспу «Україна» відсутні. В квітні 2000 року КСП «Україна» реорганізовано в ТОВ АФ Україна», яке є правонаступником попередніх підприємств та припинило державну реєстрацію 21.12.2006р.
Таким чином, трудовий стаж позивача за період роботи в колгоспі «Україна з 01.07.1978 до 30.09.1980, з 01.07.1983 до 31.12.1984, з 01.01.1988 до 31.12.1988 та з 01.01.1990 до 14.04.1993 мав бути врахований під час розгляду заяви позивача.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період навчання в Лебединській автошколі з 02.09.1980 року до 03.02.1981 року суд зазначає, що на момент навчання ОСОБА_1 діяв Закон УРСР "Про народну освіту" від 01 жовтня 1974 року.
Відповідно до частини 1 статті 47 вказаного Закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.
Частиною 4 статті 48 згаданого вище Закону передбачалося, що особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.
Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
На підтвердження навчання у період з 02.09.1980р. до 03.02.1981р. ОСОБА_1 надано копію свідоцтва № НОМЕР_1 , згідно з яким у вказаний період він навчався за програмою підготовки водія транспортних засобів категорії «С» та на випускних іспитах згідно з протоколом №2/3 від 03.02.1984р. отримав оцінку «задовільно» із дисципліни «Будова, технічне обслуговування та правила технічної експлуатації», «задовільно» із дисципліни «Правила дорожнього руху» та «добре» із дисципліни «Практичне водіння».
Свідоцтво №154735 підписано керівником організації, містить печатку Міністерства автотранспорту УРСР, дату видачі 17.04.1981р. та у ньому вказано про видачу посвідчення серії АА70 №692171.
Дійсно, у рядку "Голова екзаменаційної комісії" відсутній підпис.
Однак, у пункті 8 Порядку №637 йдеться про те, що дипломи, посвідчення, свідоцтва, а також довідки підтверджують лише час навчання і повинні містити відомості про періоди навчання.
Також суд не погоджується із посиланнями відповідача на відсутність інформації про присвоєння позивачеві кваліфікації, адже така графа як "кваліфікація" взагалі відсутня у бланку свідоцтва №154735.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що період навчання позивача в Лебединській автошколі з 02.09.1980 по 03.02.1981 року має бути зарахований до страхового стажу.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не надало належних, допустимих та переконливих доказів на обґрунтування правомірності відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи та навчання за спірні періоди, а тому суд дійшов висновку, що така відмова є необґрунтованою, тобто такою, що прийнята без з`ясування усіх обставин.
За таких обставин суд, вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в колгоспах «Фрунзе», «Україна» з 01.07.1978 по 30.09.1980, з 01.07.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1988 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 14.04.1993 року, а також період навчання в Лебединській автошколі з 02.09.1980 по 03.02.1981 року та зробити перерахунок пенсії за віком, призначеної з 06.01.2023 року, з урахуванням до страхового стажу вищезазначених періодів роботи в колгоспах «Фрунзе», «Україна» з 01.07.1978 по 30.09.1980, з 01.07.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1988 по 31.12.1988, з 01.01.1990 по 14.04.1993 , з 02.09.1980 по 03.02.1981 період навчання в Лебединській автошколі, з урахуванням раніше проведених виплат.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073грн.60коп.(а.с.32).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова