Справа № 120/3025/23
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3025/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Людмила Олександрівна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

13 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 21.03.2023 року № 376 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області" в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади.

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 квітня 2023 року № 45 о/с в частині призначення майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час його вимушеного перебування на посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 04.04.2023 по час поновлення на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.11.2015 на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 07.11.2015 № 2 о/с позивача прийнято на службу до Національної поліції України, де він проходить службу по теперішній час.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 12.04.2021 № 55 о/с позивача призначено на посаду начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

19.03.2023 о 02:05 до ГУНП у Вінницькій області із УПП у Вінницькій області надійшла інформація про те, що 19.03.2023 о 01:00 екіпажем УПП у Вінницькій області «ЮНКЕР-108» по вул. Київська, 45, у м. Вінниця було зупинено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 , в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та відносно якого в подальшому було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).

За вказаним фактом наказом ГУНП у Вінницькій області від 19.03.2023 № 444 призначено службове розслідування.

За результатами проведення службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП у Вінницькій області від 19.03.2023 № 262/37/01-2023, складено висновок від 21.03.2023, затверджений начальником ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Як видно зі змісту вказаного висновку, під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, 19.03.2023 о 01:00 екіпажем УПП у Вінницькій області «ЮНКЕР-108» у складі поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП НП сержанта поліції ОСОБА_4 та поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області Р. Мрачковського під час патрулювання вул. Київська у м. Вінниця за порушення комендантської години біля буд. № 45 було зупинено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та відносно якого в подальшому було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КупАП, а саме адміністративний протокол ААБ № 117325.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що капітан поліції ОСОБА_5 дискредитував звання поліцейського внаслідок вчинення суспільно-небезпечного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке створювало потенційну загрозу життю та здоров`ю громадян, та полягало у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку службового розслідування дисциплінарною комісією здійснено вивчення стану роботи керівництва УКР ГУНП по зміцненню службової дисципліни капітана поліції ОСОБА_6 .

У ході проведення службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що безпосередній керівник ОСОБА_6 - начальник відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки УКР ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_7 та прямий його керівник - начальник управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області полковник поліції ОСОБА_8 належним чином не контролювали дотримання підлеглим дисципліни та законності та не проводили роботу щодо завчасного виявлення та припинення порушень службової дисципліни, чим порушили вимоги пунктів 1. 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу 11, пункт 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Таким чином, відповідно до висновку службового розслідування за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарна комісія вважала за необхідне застосувати до начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки УКР ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_9 (0109675) дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

У подальшому на підставі вищезазначеного висновку винесено наказ від 21.03.2023 №376 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських управлінь карного розшуку ГУНП у Вінницькій області», згідно з яким за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосувати до начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки УКР ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_9 (0109675) дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 04.04.2023 року № 45 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Позивач, вважаючи наказ начальника ГУНП у Вінницькій області "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області" від 21.03.2023 № 376 в частині, що його стосується, а також наказ ГУНП у Вінницькій області від 04.04.2023 року № 45 о/с протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону № 580-VІІІ, відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону № 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

За визначенням частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з положеннями статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

На підставі ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, або виходу за їх межі, вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, порушенні обмежень та заборон, встановлених для поліцейських, тобто означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

В свою чергу, надаючи правову оцінку правильності та обґрунтованості рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача слід з"ясувати:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях, зокрема у постанові від 06.02.2020 у справі № 826/1916/17.

Як уже зазначалося вище, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За змістом висновків Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №808/1089/17 керівник несе відповідальність за ефективність діяльності органу, дотримання вимог чинного законодавства підлеглими, керівником яких він є, та може бути притягнутий до відповідальності поряд з працівником, яким вчинено порушення, якщо вищестоящий керівник, якому надано право накладати стягнення, дійде висновку про неналежну організацію та координацію керівником роботи підлеглих.

Отже, керівник може бути притягнутий до відповідальності за неналежну організацію та координацію саме роботи підлеглих.

Позивач притягнутий до відповідальності як керівник, який зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів службового розслідування, під час описаних у ньому подій, підлеглий ОСОБА_5 перебував поза службою та не при виконанні службових обов`язків.

Жодною нормою із перерахованих у спірному наказі правових актів, які, як вважає відповідач, були порушені позивачем, не передбачено обов`язок безпосереднього керівника здійснювати контроль за своїми підлеглими та дотримання ними дисципліни в поза робочий час.

Матеріалами службового розслідування не встановлено жодних фактів з посиланням на обов`язкові законодавчі приписи, за яких позивач мав безпосередній обов`язок здійснювати контроль за дотриманням дисципліни та законності стосовно підлеглих йому працівників в період поза несення ними служби ( в поза робочий час ) або проводити роботу щодо завчасного виявлення та припинення можливих порушень з боку підлеглих працівників в поза робочий час, як і не вказано, які ж саме дії мав вчиняти позивач із забезпечення профілактичної роботи, спрямованої на недопущення підлеглими поліцейськими порушень дисципліни в поза робочий час.

Суд зауважує, що з висновку службового розслідування в частині, що стосується позивача, вбачається, що дисциплінарною комісією фактично не досліджувалися обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Перелік виявлених цим службовим розслідуванням порушень фактично позивача не стосується, а зазначення як у висновку службового розслідування, так і в спірному наказі про порушення ним тих чи інших норм є загальним і не має конкретного змістовного підтвердження.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на протиправність дій чи бездіяльності позивача, тяжкість проступку, не наведено, яку шкоду заподіяно позивачем, не зазначено чи досліджувалась та враховувалась відповідачем попередня поведінка позивача, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень його кваліфікації, тощо, як і не надано належних доказів на підтвердження висновку щодо здійснення позивачем неналежного контролю за діями підлеглих, що призвело до порушення капітаном поліції ОСОБА_10 Присяги поліцейського та службової дисципліни.

Зокрема, якщо дисциплінарна комісія встановила невиконання чи неналежне виконанні позивачем обов`язків начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, то повинна була перелічити відповідні його обов`язки та вказати обставини їх порушення, неналежного виконання. Проте, висновок службового розслідування не містить таких відомостей.

При цьому, суд звертає увагу, що в оскаржуваному наказі №376 від 21.03.2023 року зазначено, що скоєння капітаном поліції ОСОБА_10 дисциплінарного проступку стало можливим унаслідок особистої недисциплінованості, а також ігнорування останнім вимог, що регламентують його діяльність, як поліцейського.

При цьому, дисциплінарний проступок скоєний ОСОБА_10 поза межами несення служби, в поза робочий час та не при виконанні службових обов`язків.

В свою чергу, позивач у позовній заяві вказав, що на оперативних нарадах неодноразово доводились до особового складу УКР ГУНП вимоги керівництва НПУ та ГУНП щодо безумовного дотримання службової дисципліни та вимог законодавства, зокрема наголошувалось про заборону керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, на яких також був присутній ОСОБА_5 .

Більш того, як зазначено у висновку за результатами службового розслідування, у відомостях про ознайомлення особового складу УКР ГУНП у Вінницькій області щодо безумовного дотримання вимог Правил дорожнього руху України під час керування службовим та власним автотранспортом, неприпустимості керування транспортними засобами в нетверезому стані, зберігання службового автотранспорту в поза робочий час на території ГУНП та АТГ ГУНП є підпис ОСОБА_6 ( а.с. 22 ).

Фактично висновок службового розслідування щодо позивача зводиться до того, що зважаючи на те, що капітаном поліції ОСОБА_10 , який є підлеглим полковника поліції ОСОБА_11 та майора поліції ОСОБА_9 , допущено грубе порушення службової дисципліни, то вказаний факт дисциплінарною комісією розцінюється як неналежне виконання його прямим та безпосереднім керівниками своїх службових обов`язків та вимог керівництва ГУНП та НПУ щодо зміцнення службової дисципліни та не допущення випадків її порушення ( а.с. 24).

З огляду на встановлені фактичні обставини, суд вважає, що в ході проведення службового розслідування відповідачем стосовно позивача не встановлено як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони дисциплінарного проступку, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність. Висновок службового розслідування не містить відповідних даних.

При цьому суд зазначає, що дисциплінарне покарання особи, вина якої не доведена належними та допустимими доказами, не може вважатись результатом ефективного розслідування. Більш того, суд звертає увагу, що до позивача застосовано одне з найсуворіших дисциплінарних стягнень, при цьому неможливість застосування інших (зауваження, догана, сувора догана, тощо), які передують застосованому, жодним чином не мотивовано. При цьому, як видно з висновку службового розслідування, в ньому констатовано, що за період проходження служби в поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за місцем проходження служби характеризується позитивно ( а.с. 22 ).

В розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії", принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, в рішенні від 10.02.1995 у справі "Аллене де Рібемон проти Франції", де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце. Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", та перебираючи на себе функцію суду.

У справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 Європейський суд з прав людини вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На думку суду, є беззаперечним, що при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Критерій обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень вимагає врахування ним як обставин, які є обов`язковими в силу закону (встановлення факту порушення поліцейським вимог закону, що може бути підставою для дисциплінарної відповідальності), так і інших обставин, які мають значення для конкретної справи. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, перевірити всі обставини, на яких ґрунтується його рішення.

На думку суду, відповідачем не дотримано критерію обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності, оскільки, приймаючи рішення про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, не враховано всіх обставин, які мали бути враховані, та не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні інкримінованого йому дисциплінарного проступку є недоведеною, а відтак висновок відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України також є необґрунтованим та неправомірним.

Викладене свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про оскарження акта індивідуальної дії - наказу ГУНП у Вінницькій області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області» від 21.03.2023 № 376 в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, з урахуванням вимог статті 245 КАС України, підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування такого акта в частині, що стосується позивача.

Як наслідок підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 квітня 2023 року № 45 о/с в частині призначення майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, оскільки цей наказ є реалізацією дисциплінарного стягнення ( про що прямо зазначено в наказі ) у відношенні позивача на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області» від 21.03.2023 № 376.

Щодо поновлення позивача на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, то суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, позивач ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з дня незаконного звільнення ( з 04 квітня 2023 року ).

Оскільки за наслідками судового розгляду справи судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді, також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу (різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи ).

Так, згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова №988).

Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу (різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи ), який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Враховуючи дату звільнення позивача з посади ( 04.04.2023 ) та прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді, кількість днів незаконного перебування на нижчій посаді складає 268 днів.

Відповідно до довідок наданих УФЗБО ГУНП у Вінницькій області, заробітна плата позивача на посаді начальника відділу УКР ГУНП за період лютий-березень становила 70688,06 грн (35344,03 грн. - місяць), де середньоденна заробітна плата становила 1198,10 грн, а заробітна плата на посаді старшого оперуповноваженого відділу УКР ГУНП за травень - червень становить 62566,00 грн (31283 грн місяць), де середньоденна заробітна плата становить 1025,67 грн. Тобто різниця у заробітку в день становить 172,43 грн. (1198,10 грн -1025,67 грн).

Кількість днів вимушеного перебування позивача на посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яка є нижчеоплачуваною, - 268.

Отже, середній заробіток за час вимушеного перебування на нижчій посаді, який підлягає стягненню на користь позивача складає 46211,24 грн. (268 днів х 172,43 грн).

Згідно з ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Шидловський В.Б.