Справа № 200/1245/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року Справа№200/1245/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Відповідач), в якому просила суд:

визнати протиправним, та скасувати рішення від 02.11.2023 № 84 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу роботи періоди роботи з 01.08.2020 по 30.09.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем під землею період роботи з 20.07.1999 по 02.12.2005, з 03.12.2005 по 15.10.2008, з 16.10.2008 по 01.03.2015, з 02.03.2015 по 03.10.2019;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.10.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 26.10.2023 року звернулася до Пенсійного фонду України звернулась із заявою до Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як набула необхідного віку для виходу на пенсію 45 років, страхового стажу роботи 15 років та пільгового стажу роботи за Списком № 1 7 років 6 місяців. Рішенням від 02.11.2023 № 84 Відповідач, відмовив Позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 1 та не досягненням пенсійного віку 50 років.

Вважає дії відповідача щодо визначення віку виходу на пенсію позивача не у відповідності із вимогами Закону, та неврахування деяких періодів страхового та пільгового стажу роботи не за записами трудової книжки протиправними, а рішення про відмову в призначенні пенсії незаконним, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.2020 по 30.09.2023, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях застрахованої особи (Форма ОК-5). За розглядом заяви з доданими документами до пільгового стажу за Списком №1 підстав для зарахування до пільгового стажу роботи періоди роботи з 20.07.1999 по 02.12.2005 та з 16.10.2008 по 01.03.2015, згідно уточнюючих довідок від 16.12.2016, оскільки довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), в довідках відсутня інформація про фактичну тривалість пільгового стажу, а також не читабельні номера довідок. До пільгового стажу роботи по Списку № 1 не зараховані періоди роботи позивача з 03.12.2005 по 15.10.2008, з 02.03.2015 по 15.11.2016 згідно уточнюючої довідки від 16.12.2016 № 17/75, оскільки довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), в довідці не вірне посилання на постанову та не зазначено первинну атестацію.

Крім того, відповідач зауважує, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 як на підставу виникнення у неї права на призначення пільгової пенсії у віці 45 років є необґрунтованим. Адже у наведеному рішенні від 23 січня 2020 року №1-р/2020 визнано статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII неконституційною, а отже є недіючою при призначенні пенсії на пільгових умовах.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 Позивач у спірні періоди працювала:

з 20.07.1999 прийнята підземним майстром та направлена в ОТК за строковим трудовим договором на час частково оплатної відпустки по догляду за дитиною до 3-х років на ДП ДВАТ шахта «Україна»;

з 10.09.1999 переведена підземним майстром та направлена в ОТК постійно;

з 02.12.2005 звільнена за переводом в ОП «Стандарт»;

з 03.12.2005 прийнята за переводом підземним майстром в ОП «Стандарт» ГП «Селидіввугілля»;

з 15.10.2008 звільнена за переводом ВП «Шахта «Україна»;

з 16.10.2008 прийнята за переводом підземним майстром в ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»;

з 01.03.2015 звільнена за переводом в ВП «Технічний контроль якості вугілля» ДП «Селидіввугілля»;

з 02.03.2015 прийнята за переводом майстром контрольним в ОТК ВП «Шахта «Україна»;

з 15.11.2016 переведена майстром контрольним в ВТК,

з 03.10.2019 звільнена в зв`язку із переведенням;

з 17.10.2019 прийнята за переведенням майстром виробничого навчання Учбово-курсового комбінату в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська»;

з 13.02.2023 переведена начальником учбового пункту при ВП «Шахта «Україна».

Згідно довідок вих. №1-1653 від 02.12.2016 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданих ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» і виконувала гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом з 20.07.1999 року по 02.12.2005 року, з 16.10.2008 року по 05.09.2011 року, з 09.09.2011 року по 01.03.2015 року за посадою підземного майстра відділу технічного контролю зайнятого на підземних роботах 50% та більше робочого часу на рік, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код 1.1г Постанова КМУ №36 від 16.01.2003 року. З 05.09.2011 року по 09.09.2011 року направлена на навчання з відривом від виробництва. З 03.04.2000 по 20.08.2000 декретна відпустка у зв`язку з народженням дитини та по догляду за нею, з 03.10.2000 по 21.10.2002, з 16.12.2002 по 30.06.2003, з 16.10.2008 по 10.02.2009, з 14.01.2014 по 03.11.2016 частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною по досягненню 3-х років.

Згідно довідки №17/75 від 01.06.2023 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Технічний контроль якості вугілля», Позивач працювала повний робочий день у ВП «Стандарт» ДП «Селидіввугілля» і за період з 03.12.2005 року по 15.10.2008 року виконувала гірничі роботи, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу за професією, посадою підземний майстер ВТК при ВП «ш. Україна», що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1г, підстава Постанова КМУ №442 від 01.08.1992р. наказ про атестацію робочих місць №25 від 13.09.2007р. У ВП «Технічний контроль якості вугілля» ДП «Селидіввугілля» в період з 02.03.2015 року по 15.11.2016 року виконувала гірничі роботи, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу за професією, посадою майстер контрольний зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік, ВТК при ВП «Шахта «Україна», що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1г, підстава Постанова КМУ №442 від 01.08.1992р. наказ про атестацію робочих місць №7-ОТ від 17.03.2015р.

В матеріалах справи також містяться накази про атестацію робочих місць №25 від 13.09.2007р., №7-ОТ від 17.03.2015р.

Згідно довідки №17/76 від 01.06.2023 року виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Технічний контроль якості вугілля», Позивач працювала у ВП «Стандарт» ДП «Селидіввугілля» з 03.12.2005 року по 15.10.2008 року на посаді підземний майстер (зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік) ВТК при ВП «Шахта «Україна», з 03.12.2005 року по 23.04.2006 перебувала у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, з 24.04.2006 року по 10.02.2009 року перебувала у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до 3-х років. Працювала у ВП «Технічний контроль якості вугілля» ДП «Селидіввугілля» в період з 02.03.2015 року по 15.11.2016 року, з 15.11.2016 року по 03.10.2019 року на посаді майстер контрольний (зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік) ВТК при ВП «Шахта «Україна», з 02.03.2015 року по 03.11.2016 року перебувала у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до 3-х років.

26.10.2023 року позивач звернулась до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 84 від 02.11.2023 року через відсутність необхідного страхового та пільгового стажу.

З рішення вбачається, що Вік заявниці 46 років 1 місяць 22 дні. Страховий стаж особи становить 24 роки 7 місяців 26 днів. Пільговий стаж особи (за Списком №1) відсутній.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.2020 по 30.09.2023, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостях застрахованої особи (Форма ОК-5).

До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано:

- періоди роботи з 20.07.1999 по 02.12.2005 та з 16.10.2008 по 01.03.2015, згідно уточнюючих довідок від 16.12.2016, оскільки довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), в довідках відсутня інформація про фактичну тривалість пільгового стажу, а також не читабельні номера довідок;

- період роботи з 03.12.2005 по 15.10.2008, з 02.03.2015 по 15.11.2016 згідно уточнюючої довідки від 16.12.2016 № 17/75, оскільки довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), в довідці не вірне посилання на постанову та не зазначено первинну атестацію.

Відповідно до розрахунку стажу РС-Право вбачається, що спірні періоди роботи Позивача з 20.07.1999 по 02.12.2005, з 03.12.2005 по 15.10.2008, з 16.10.2008 по 01.03.2015, з 02.03.2015 по 03.10.2019 було зараховано до страхового стажу. Пільговий стаж відсутній. До страхового стажу Позивача взагалі не зараховано період роботи з 01.08.2020 по 30.09.2023.

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням органу пенсійного фонду, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій тощо регулюється Законом № 1058)

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058.

Згідно п.п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, шо дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

П. 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 щодо пільгових періодів роботи наявні такі записи:

з 20.07.1999 прийнята підземним майстром та направлена в ВТК за строковим трудовим договором на час частково оплатної відпустки по догляду за дитиною до 3-х років на ДП ДВАТ шахта «Україна»;

з 10.09.1999 переведена підземним майстром та направлена в ОТК постійно;

з 02.12.2005 звільнена за переводом в ВП «Стандарт»;

з 03.12.2005 прийнята за переводом підземним майстром в ВП «Стандарт» ДП «Селидіввугілля»;

з 15.10.2008 звільнена за переводом ВП «Шахта «Україна»;

з 16.10.2008 прийнята за переводом підземним майстром в ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»;

з 01.03.2015 звільнена за переводом в ВП «Технічний контроль якості вугілля» ДП «Селидіввугілля»;

з 02.03.2015 прийнята за переводом майстром контрольним в ОТК ВП «Шахта «Україна»;

з 15.11.2016 переведена майстром контрольним в ВТК;

з 03.10.2019 звільнена в зв`язку із переведенням;

з 17.10.2019 прийнята за переведенням майстром виробничого навчання Учбово-курсового комбінату в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська»;

з 13.02.2023 переведена начальником учбового пункту при ВП «Шахта «Україна».

Згідно довідок вих. №1-1653 від 02.12.2016 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданих ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» і виконувала гірничі роботи з видобування вугілля підземним способом з 20.07.1999 року по 02.12.2005 року, з 16.10.2008 року по 05.09.2011 року, з 09.09.2011 року по 01.03.2015 року за посадою підземного майстра відділу технічного контролю зайнятого на підземних роботах 50% та більше робочого часу на рік, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код 1.1г Постанова КМУ №36 від 16.01.2003 року. З 05.09.2011 року по 09.09.2011 року направлена на навчання з відривом від виробництва. З 03.04.2000 по 20.08.2000 декретна відпустка у зв`язку з народженням дитини та по догляду за нею, з 03.10.2000 по 21.10.2002, з 16.12.2002 по 30.06.2003, з 16.10.2008 по 10.02.2009, з 14.01.2014 по 03.11.2016 частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною по досягненню 3-х років.

Згідно довідки №17/75 від 01.06.2023 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Технічний контроль якості вугілля», Позивач працювала повний робочий день у ВП «Стандарт» ДП «Селидіввугілля» і за період з 03.12.2005 року по 15.10.2008 року виконувала гірничі роботи, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу за професією, посадою підземний майстер ВТК при ВП «ш. Україна», що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1г, підстава Постанова КМУ №442 від 01.08.1992р. наказ про атестацію робочих місць №25 від 13.09.2007р. У ВП «Технічний контроль якості вугілля» ДП «Селидіввугілля» в період з 02.03.2015 року по 15.11.2016 року виконувала гірничі роботи, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу за професією, посадою майстер контрольний зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік, ВТК при ВП «Шахта «Україна», що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1г, підстава Постанова КМУ №442 від 01.08.1992р. наказ про атестацію робочих місць №7-ОТ від 17.03.2015р.

В матеріалах справи також містяться накази про атестацію робочих місць №25 від 13.09.2007р., №7-ОТ від 17.03.2015р.

Згідно довідки №17/76 від 01.06.2023 року виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Технічний контроль якості вугілля», Позивач працювала у ВП «Стандарт» ДП «Селидіввугілля» з 03.12.2005 року по 15.10.2008 року на посаді підземний майстер (зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік) ВТК при ВП «Шахта «Україна», з 03.12.2005 року по 23.04.2006 перебувала у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, з 24.04.2006 року по 10.02.2009 року перебувала у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до 3-х років. Працювала у ВП «Технічний контроль якості вугілля» ДП «Селидіввугілля» в період з 02.03.2015 року по 15.11.2016 року, з 15.11.2016 року по 03.10.2019 року на посаді майстер контрольний (зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік) ВТК при ВП «Шахта «Україна», з 02.03.2015 року по 03.11.2016 року перебувала у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до 3-х років.

Суд зазначає, що нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Тобто, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В даному випадку суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей з посиланням на дати та номери відповідних наказів, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим недоліки в уточнюючій довідці не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до стажу.

Крім того, суд наголошує, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Також суд враховує, що Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, було передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають майстри, зайняті на роботах по водовідливу, зв`язку і повітряному господарству, майстри гірничих виробничих дільниць, майстри (старші майстри) контрольні, майстри виробничих дільниць, вказані посади передбачені Списком № 1, розділом І, підрозділом «г», код 1010100г-23г-23398.

Так само, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" посади: майстри виробничих дільниць, майстри гірничі проходки шахти, майстри, зайняті на роботах по водовідливу, зв`язку, в повітряному господарстві, майстри (старші майстри) контрольні, передбачені Списком № 1, розділом І, підрозділом 1, пунктом «г», кодом 1.1г.

Відповідно до роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають, право на пенсію за віком на пільгових умовах" у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2011 року (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Відповідачем не надано доказів, що посади, які займав позивач не відносяться до пільгових.

Крім того, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обмежений у праві здійснити запити щодо надання інформації необхідної для призначення / відмови у призначенні пенсії.

Відповідач не навів у спірному рішенні обґрунтування мотивів неврахування спірних періодів роботи Позивача до пільгового стажу за Списком №1. Відтак, в цій частині поведінка відповідача не може бути визнана мотивованою та такою, що відповідає критеріям, наведеним у п.3 ч.2 ст. 2 КАС України (обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, що діяло до набрання чинності Законом № 1058, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у спірні періоди, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 127/9289/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 20.07.1999 по 02.12.2005, з 03.12.2005 по 15.10.2008, з 16.10.2008 по 01.03.2015, з 02.03.2015 по 03.10.2019 підлягають зарахуванню до пільгового стажу передбаченого Списком №1.

Посилання Відповідача у відзиві щодо проведення атестації робочих місць суд вважає незмістовним, з огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, чітко висловила свою позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказала, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Щодо не зарахування до страхового стажу роботи періоду роботи з 01.08.2020 по 30.09.2023, у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 1 - 3 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1, 3, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу при призначенні пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що періоди роботи Позивача з 01.08.2020 по 30.09.2023 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо позовних вимог відносно застосування під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах п. «а» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), суд зазначає наступне.

Преамбулою Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ) встановлено, що на на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

09 липня 2003 року було прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та 03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, яким Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено розділом XIV-І, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

У пункті 3.1 рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 наголошено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абзац другий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018). Відповідно до змістустатті 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

В пункті 4.4. мотивувальної частини Рішення від 23 січня 2020 року№ 1-р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частині Рішення КСУ № 1-р/2020 зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення, тобто з 23 січня 2020 року.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 114 Закон № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто, приписи п. 1 ч. 2 ст. 114 Закон № 1058-IV встановлюють збільшені показники необхідного страхового стажу в порівнянні з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Вирішуючи спір відносно визначення правових норм, які підлягають застосуванню при визначенні наявності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, суд керуючись приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, викладені в рішенні Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №360/3611/20 від 21.04.2021 року, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду 03 листопада 2021 року.

В зазначеному рішенні колегія суддів дійшла висновку, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Крім того, колегія суддів зазначила, що «частиною першою статті 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через утворені в установленому порядку територіальні органи - Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду), на які відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2), покладається, зокрема: призначення (здійснення перерахунку) і виплата пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його територіальні органи є суб`єктами владних повноважень у сфері загальнообов`язкового пенсійного забезпечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно та безпідставно не застосовано до спірних правовідносин приписи пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII до редакції Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Вимоги Позивача щодо зобов`язання Відповідача призначити йому пенсію задоволенню не підлягають, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши доводи сторін, суд встановив, що рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, тобто без дотримання засад добросовісності та розсудливості та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача від 02.11.2023 № 84 щодо відмови у призначені пенсії позивачу та його скасування.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно квитанції № 3310-7152-6178-3125 від 04.03.2024 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Оскільки позов задоволено частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору у розмірі 900,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 02.11.2023 № 84 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.10.2023 року про призначення пенсії за віком у відповідності до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи з 20.07.1999 по 02.12.2005, з 03.12.2005 по 15.10.2008, з 16.10.2008 по 01.03.2015, з 02.03.2015 по 03.10.2019, до страхового стажу період роботи з 01.08.2020 по 30.09.2023.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 900,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський