Справа № 520/5272/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 р. Справа № 520/5272/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, по справі № 520/5272/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за життя батька ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриману пенсію в розмірі 180 518,42 гривень, що залишилася невиплаченою після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за життя батька, ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії в розмірі 180 518,42 грн, що підлягала виплаті його батьку, ОСОБА_2 , на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Відповідач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 по справі № 520/5272/23 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заборгованість щодо виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону № 2262-ХІІ відсутня, тому для застосування ст. 61 цього Закону немає підстав. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 по справі № 520/17923/21 за позовом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 нараховано різницю в пенсії, яку не було ним одержано за життя. Органами Пенсійного фонду України ведеться Реєстр судових рішень для використання в роботі з метою систематизації та упорядкування судових рішень. Оскільки позивач не є стороною в судовому процесі по вказаній справі, вносити зміни до реєстру підстави відсутні. Така інформація вноситься на підставі рішення суду про зміну стягувача. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 перебував на обліку у ГУПФУ в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі- Закон № 2262-ХІІ) з 07.11.2015.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про смерть від 05.10.2022.

ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про народження від 09.08.2003

Позивачу з 01.11.2022 встановлена пенсії по втраті годувальника, що підтверджується протоколом за пенсійною справою (МВС) від 01.11.2022.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 23.12.2022 із заявою, в якій просив виплатити йому недоотриману пенсію його батька, ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст. 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом №1088-23402/Р-02/8-2000/23 від 18.01.2023 на звернення позивача повідомило, що статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними цим Законом, у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Заборгованість щодо виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до цього Закону відсутня, тому для застосування статті 61 Закону немає підстав. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 по справі №520/17923/21 за позовом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 нараховано різницю в пенсії, яку не було ним одержано за життя. Органами Пенсійного фонду України ведеться Реєстр судових рішень для використання в роботі з метою систематизації та упорядкування судових рішень. Оскільки позивач не є стороною в судовому процесі по вказаній справі, вносити зміни до реєстру підстави відсутні. Така інформація вноситься на підставі рішення суду про зміну стягувача. Станом на 16.01.2023 рішення суду про зміну стягувачаа до головного управління не надходило.

Не погоджуючись з вищевказаною відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольнлячи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для заміни стягувача, про що стверджує відповідач, а недоодержані за життя батька позивача суми пенсії мають бути виплачені за процедурою, визначеною у ст. 61 Закону № 2262-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Зміст статті 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Порядок № 3 1).

Додатком 4 Порядку № 3 1 затверджено форму Заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Порядку № 3 1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера;

2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;

3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

З матеріалів справи колегією суддів встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач у цій справі, ОСОБА_1 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання станом на момент смерті ОСОБА_2 , його син, ОСОБА_1 , був зареєстрований та проживав разом з батьком.

До пенсійного органу із заявою про виплату сум пенсії, недоотриманих ним за життя батька, позивач звернувся 23.12.2022, тобто в межах шестимісячного строку.

Отже, в силу приписів ст. 61 Закону № 2262-ХІІ позивач є особою, яка має право на виплату недоотриманої пенсії його батька.

Відповідачем не заперечується, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 по справі №520/17923/21 за позовом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 нараховано різницю в пенсії в розмірі 180 518,42 грн, яку не було ним одержано за життя.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що вказана сума у розмірі 180 518,42 грн, за виплатою якої ОСОБА_1 звернулася до відповідача, як син померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, який має право на одержання такої суми пенсії, є заборгованістю з виплати пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду, а тому у розумінні ст. 61 Закону № 2262-ХІІ є сумою пенсії, яка підлягала виплаті позивачу за встановленою вказаною статтею процедурою.

Разом з цим, незважаючи на покладений на органи Пенсійного фонду України згідно зі ст. 61 Закону № 2262-ХІІ вищевказаний обов`язок, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати позивачу вказаної суми.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Доводи апеляційної скарги про необхідність заміни стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 по справі №520/17923/21 колегія суддів вважає помилковими, оскільки вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Такого висновку про відсутність підстав для заміни стягувача у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд ухвалі Верховного Суду від 07.09.2022.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 по справі № 520/5272/23, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 по справі № 520/5272/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій