Справа № 631/825/23
Суддя: Трояновська Т. М.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/631/7/24
справа № 631/825/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участю секретарів судового засідання Семенко А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Піонтківського Ярослава Романовича серії ЕАС № 7232351 від 26 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладанням штрафу у розмірі 510 гривень 00 копійок.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 26 червня 2023 року інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Піонтківським Ярославом Романовичем винесено постанову серії ЕАС № 7232351 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що 26 червня 2023 року о 11 годині 39 хвилин 48 секунд, на автомобільній дорозі Київ Чоп, 236 км., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі не маючи наміру повернути ліворуч або розвороту при тому, що права смуга була вільна від інших транспортних засобів, чим порушені вимоги пункту 11.5 Правил дорожнього руху України (порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку).

Позивач вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення, а також дії працівника поліції є протиправними та незаконними, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена із грубим порушенням чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання.

Як зазначив ОСОБА_1 , він дійсно 26 червня 2023 року близько 11 години 40 хвилин керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по автомобільній дорозі Київ Чоп, 236 км. у бік міста Києва разом із двома пасажирами у салоні: дружиною ОСОБА_2 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні, та сестрою дружини ОСОБА_3 , яка знаходилась на задньому пасажирському сидінні. Позивач вказав, що під час руху він помітив на правому краю дороги попереджувальний дорожній знак 1.4.2 «Напрямок повороту» та на проїзній частині по напрямку руху автомобіля, ближче до правого краю, перешкоду для руху у вигляді залізобетонного блоку, що частково виступав на проїзну частину, на якому був встановлений дорожній знак 1.4.2 та який був обставлений з різних боків використаними автомобільними шинами, що були пофарбовані у білий та червоний кольори. Також на проїзній частині за дорожнім знаком 1.4.2 знаходилась невідома дерев`яна конструкція, що перешкоджала руху або зупинці на правій крайній смузі руху. Виявивши на проїзній частині вказані перешкоди, з метою безпечного їх об`їзду та керуючись дорожнім знаком 1.4.2, ОСОБА_1 виїхав на сусідню ліву смугу руху, та після проїзду перешкод планував повернутись на праву смугу, як це передбачено Правилами дорожнього руху України, але був зупинений інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_4 , який переховувся за металевою огороджую, встановленою на островці безпеки, що розділяє смуги руху. Після зупинки транспортного засобу, інспектор поліції повідомив позивача, що той рухався з перевищенням швидкості руху на даній ділянці дороги, порушив правила об`їзду стаціонарного блок-посту, рухаючись по лівій смузі при тому, що права смуга була вільна від інших транспортних засобів. Як вказав ОСОБА_1 на підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху України, працівник поліції дістав власний мобільний телефон та утримуючи його в незручному для позивача стані, швидко продемонстрував відеозапис начебто руху його автомобіля.

Зрозумівши, що інспектор планує скласти постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, водієм було заявлено ряд клопотань, які інспектор не вислухав, до уваги не прийняв, чим, на думку позивача, порушив його права.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що надані докази інспектором Піонтківським Я. Р. на порушення правил безпеки дорожнього руху суперечать діючому законодавству та не можуть визнаватись як допустимими доказами, оскільки фіксація будь-якого порушення правил дорожнього руху на власний мобільний телефон заборонена, про використання відео фіксації на портативний реєстратор працівником поліції повинно повідомлятись правопорушнику перед його використанням, чого зроблено не було. Твердження інспектора щодо обов`язкового руху транспортного засобу по правій смузі руху в районі місця встановлення дорожнього знаку 1.4.2 та інших перешкод у вигляді бетонного блоку, шин та іншого, є помилковим, тому що, для водія всі зазначені об`єкти на дорозі є перешкодою та створюють небезпеку для руху транспортного засобу та вимушують водія маневрувати для безпечного об`їзду зазначених об`єктів. Вказане на думку позивача є безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7232351 від 26 червня 2023 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а також роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7232351 від 26 червня 2023 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

01 серпня 2023 року на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області від Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, що був зареєстрований за вхідним № 4046/23-вх., в якому представник відповідача вважав позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, постановою інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Піонтківського Я. Р. серії ЕАС № 7232351, винесеної 26 червня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок. Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , на автошляху Київ Чоп, 236 км., рухався в крайній лівій смузі не маючи наміру повернути ліворуч або розвороту при тому, що права смуга була вільна від інших транспортних засобів, чим порушив пункт 11.5 Правил дорожнього руху України.

Представник відповідача зазначила, що згідно з пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Як вказала представник відповідача, в даному випадку, у відповідності до приписів пункту 11 частини 1 статті 23 та статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» факт правопорушення, процес спілкування та розгляду справи було зафіксовано на портативний відеореєстратор працівника поліції моторола VB № 475948, 475024 відеофайл: export-gqizo та мобільний телефон «Redmi 10s» відеофайл: video 2023-06-26 11-39-00. На відеофайлі «video 2023-06-26 11-39-00» з перших хвилин запису на портативний реєстратор працівника поліції чітко видно як транспортний засіб позивача здійснює рух крайньою лівою смугою для руху та продовжує в ній рухатись, хоча зобов`язаний рухатись правою смугу для руху, при цьому жодних інших транспортних засобів, які б заважали рухові в правій смузі немає, пошкодження дорожнього покриття відсутнє.

Також на нагрудний відеореєстратор працівника поліції зафіксовано процес розгляду справи та всі пояснення, які надавав позивач на місці зупинки, останній жодного разу не вказував про намір здійснити розворот чи поворот. З відеозаписів з реєстратора вбачається, що інспектор повідомив водія про початок розгляду справи та роз`яснив йому права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також після закінчення розгляду справи оголосив ОСОБА_1 зміст постанови, порядок її оскарження та строки сплати штрафу.

Представником відповідача зазначено, що інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано, а доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, яку не підтвердженні жодним належним і допустимим доказами. Посилання позивача на неправомірні дії інспектора, допущені під час складання спірної постанови є також не обґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не представлено. Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено.

З огляду на викладене представник Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції вважає, що відповідачем були дотримані вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи, зокрема, було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення Правил дорожнього руху, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права ОСОБА_1 при розгляді справи відповідачем вчинено не було, штраф накладено за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в межах санкції за це правопорушення, і як наслідок, відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови.

Окрім цього, представник відповідача звернула увагу суду на те, що оскільки подія за участі ОСОБА_1 , яка мала місце 26 червня 2023 року, фільмувалась на портативний відеореєстратор поліцейських моторола VB, за номером 475948, 475024 та мобільний телефон «Redmi 10s», дані докази було покладені в основу прийнятого рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності, про що у пункті 7 оскаржуємої постанови міститься відповідна відмітка та зазначено технічний пристрій, на який здійснювалась відеофіксація, а саме портативний відеореєстратор моторола VB 475948, 475024 та мобільний телефон Redmi10s.

На підтвердження доводів, викладених у відзиві, представник Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надала копію відео і фото файлів, що стосується даної події та просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позивач своїм процесуальним правом надати відповідь на відзив у відповідності до статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, стисло виклав зміст та підстави позову, надавши необхідні пояснення щодо них, які відповідають змісту позовної заяви.

У наступне судове засідання, що було призначено на 13 травня 2024 року, ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву, що була зареєстрована за вхідним № 2998/24-вх. від 01 травня 2024 року, відповідно до якої повідомив, що з`явитись у судове засідання не має можливості, ним надані усі необхідні пояснення та докази, що підтверджують відсутність його провини у вчиненні адміністративного правопорушення, просив подальший розгляд справи провести за його відсутності, на підставі наявних в матеріалах справі доказів, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Уповноважений представник Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень статтей 124 127, частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, у судове засідання теж не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження на адресу суду не надходило.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ і розглядаються з урахуванням положень § 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 2, частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на вебпорталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічні приписи містить й частина 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь в розгляді справи у суді, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, а позивач їх вже надав у попередніх судових засіданнях, суд вважає за можливе розглянути справу та закінчити її розгляд по суті вимог за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Вислухавши пояснення та доводи позивача, а також вивчивши доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та пояснення позивача, а також відзив представника відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 9 та статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У відповідності до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи судом установлено, що 26 червня 2023 року інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Піонтківським Ярославом Романовичем винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7232351 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що 26 червня 2023 року о 11 годині 39 хвилин 48 секунд, на автомобільній дорозі сполученням Київ Чоп, 236 км., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі не маючи наміру повернути ліворуч або розвороту при тому, що права смуга була вільна від інших транспортних засобів, чим порушив приписи пункту 11.5 Правил дорожнього руху України (порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку).

Вказаною постановою дії ОСОБА_1 кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок.

Вищевказана постанова містить особистий короткий підпис ОСОБА_1 , без вказівкою про наявність будь-яких зауважень.

У пункті 7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7232351 від 26 червня 2023 року вказано, що до постанови додаються відео з мобільного телефону «Redmi 10s» та відеофіксація на портативний реєстратор моторола VB, 475948, 475024.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», частина 1 статті 14 якого обумовлює, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо (частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту Правила дорожнього руху).

Як вказано у пункті 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (пункт 1.5 Правил дорожнього руху України).

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 11 Правил дорожнього руху України визначено порядок розташування транспортних засобів на дорозі.

Згідно з пунктом 11.2 Правил дорожнього руху, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Вимога цього пункту Правил закладена ще й у основоположному пункті 1.2 та стосується доріг з двома і більше смугами руху в одному напрямку. Розташування транспортних засобів на такій дорозі повинно постійно тяжіти до правого краю проїзної частини, перш за все для збільшення пропускної здатності дороги, здійснення безпечного об`їзду та випередження.

В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, що закріплено у пункті 1.2 Правил дорожнього руху.

Приписами пункту 11.5 Правил дорожнього руху імперативно встановлено, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Тобто, за приписами наведеного пункту 11.5 Правил дорожнього виїзд на крайню ліву смугу дороги дозволено лише у визначених випадках, зокрема: повороту ліворуч, розвороту або для зупинки, тощо.

При цьому, згідно з пунктом 9.4 Правил дорожнього руху подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 100 м у населених пунктах і за 150 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (частина 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У частині 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, у випадку вчинення правопорушення, зокрема, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідача відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

В даній справі для з`ясування обставин справи та наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, судом були досліджені відеозаписи з місця події, що мала місце 26 червня 2023 року.

Як убачається з відеозаписів, доданих як позивачем, так і відповідачем до матеріалів справи, автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення вимог пункту 11.5 Правил дорожнього руху України. З наданих відеозаписів встановлено, що позивач рухався на автомобілі по дорозі, яка має дві полоси руху в одному напрямку. При цьому рух транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснювався у весь час (ще до зупинки автомобіля працівником поліції) саме по крайній лівій смузі руху, в той час коли права смуга руху була не зайнята. Жодних інших транспортних засобів, які б заважали рухові в правій смузі не було. Також на відеозаписах не зафіксовано наявність на дорожньому покритті жодних пошкоджень (вибоїн, ям тощо).

На фотознімках та відеозаписах дійсно на узбіччі дороги наявна споруда, на якій розмішений дорожній знак «1.4.2», проте вона не закриває праву смугу руху, оскільки інші транспортні засоби, які рухались попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , в тому числі й ватажний автомобіль, рухались правою смугою безперешкодно.

Натомість, з відеозапису, зробленого працівником поліції на портативний відеореєстратор встановлено, що автомобіль ОСОБА_1 ще задовго до моменту наявності на узбіччі споруди рухався по крайній лівій смузі, при цьому світловий покажчик повороту відповідного напрямку на автомобілі позивача не був увімкнений, що спростовує його доводи про те, що він об`їжджав перешкоду, а саме залізобетонний блок, на якому було встановлено дорожній знак «1.4.2». Також з наведеного відео вбачається, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем взагалі не намагався гальмувати перед перешкодою, яку він начебто побачив заздалегідь, та після її проїзду не намагався вжити жодних дій на перестроювання у праву смугу руху, аж до того часу, поки не був зупинений працівником поліції.

Таким чином, матеріалами відеозаписів підтверджується, що позивачем дійсно було порушено приписи пункту 11.5 Правил дорожнього руху, а саме здійснено рух по лівій смузі руху, в той час як права була вільна для руху, а отже останній у відповідності до Правил дорожнього руху мав здійснювати рух якнайближче до правого краю проїзної частини.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_1 а ні під час спілкування з працівниками поліції, а ні у судовому засіданні не заперечував факту того, що ним було здійснено виїзд та рух крайньої лівою смугою руху.

Відеозаписами також підтверджується, що інспектором поліції дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення відповідної постанови, зокрема, працівник поліції представився та згідно із пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху пред`явив вимогу надати для перевірки документи, передбачені пунктом 2.1 Правил дорожнього руху та повідомив ОСОБА_1 про порушення ним пункту 11.5 Правил дорожнього руху, пред`явив відеофіксацію вчиненого правопорушення, роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та після закінчення розгляду справи оголосив позивачу зміст постанови, порядок її оскарження та строки сплати штрафу.

Обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача, матеріали справи не містять. Зміст постанови відповідає вимогам, наведеним у статтях 283 та 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тобто, істотних порушень процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом не встановлено.

Суд відхиляє твердження позивача про те, що рух у крайній лівій смузі був безпечним, з огляду на розміщення на проїзній частині по напрямку руху його автомобіля ближче до правого краю дороги перешкоди у вигляді залізобетонного блоку, обставленого використаними автомобільними шинами, пофарбованими фарбою білого та червоного кольору, а також дерев`яної конструкції, оскільки згідно наданих відеозаписів вбачається, що вищевказана конструкція не несе перешкод для руху транспортних засобів по правій смузі, інші учасники дорожнього руху, у тому числі які рухались попереду автомобіля під керуванням позивача, рухались саме правою смугою безперешкодно.

Вищевказане підтверджено і наданими позивачем фото із зображенням перешкоди у вигляді залізобетонного блоку, обставленого використаними автомобільними шинами, з якого вбачається, що дана перешкода розміщена на узбіччі дороги, і не завдає перешкод для руху.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки відеозапису.

Відповідно до статті 40 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Також не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, доводи позивача про те, що відповідачем представлено йому відеозапис з мобільного телефону, оскільки такі доводи не є підставою для скасування правильного по суті рішення суб`єкта владних повноважень. Крім того, факт порушення ОСОБА_1 пункту 11.5 Правил дорожнього руху, процес спілкування та розгляду справи було зафіксовано саме на портативний відеореєстратор працівника поліції моторола VB номер 475948, 475024 відеофайл export-gqizo та на робочий мобільний телефон «Redmi 10s» відеофайл: video 2023-06- 26 11-39-00.

Отже, докази, які б спростовували встановлені поліцейським обставини, матеріали справи не містять.

Щодо наданих позивачем до матеріалів справи письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суд оцінює їх критично, оскільки вони ніяким чином не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 порушення пункту 11.5 Правил дорожнього руху, та ці пояснення спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеозаписами з місця події.

Також слід відмітити, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7232351 від 26 червня 2023 року у пункті 7 «до постанови додаються» вказано лише відео з мобільного телефону «Redmi 10s» та відеофіксація на портативний реєстратор моторола VB, 475948, 475024, інформації про те, що до даної постанови долучались пояснення свідків немає. Крім того, із досліджених у судовому засіданні відеозаписів, судом не встановлено, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надавали будь-які пояснення з приводу порушення позивачем Правил дорожнього руху.

При цьому, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйманні обставин справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішення справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчувати події і факти так, як вони дійсно відбувались для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Обставини, що підтверджують показання свідків повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість або невинуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

З клопотанням про виклик та допит вказаних свідків у судовому засіданні у порядку, передбаченому статтями 91 та 92 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_1 до суду не звертався.

Таким чином, доводи позивача щодо протиправності та безпідставності оскаржуваної ним постанови про накладення адміністративного стягнення суд відхиляє як такі, що не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами в розумінні статтей 73 та 74 Кодексу адміністративного судочинства України та спростовуються матеріалами справи.

При цьому суд відзначає, що регламентований частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладений на відповідача обов`язок доказування не є абсолютним і, згідно з приписами частини 1 наведеної норми права, позивач також повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували наявність порушення пункту 11.5 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 надано не було.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що згідно пункту 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Пунктами 2, 3, 8 та 11 частини 1 статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (пункт 1 частини 1 статті 35 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію»).

У даній справі суд вважає правильним висновок інспектора поліції щодо порушення ОСОБА_1 пункту 11.5 Правил дорожнього руху, що є достатньою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, у відповідності до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спотворюють дійсні обставини справи.

Суд зазначає, що дотримання Правил дорожнього руху є обов`язком водія та невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків. Не створення під час руху автомобіля перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не позбавляє водія обов`язку неухильно дотримуватись цих Правил та не позбавляє, при цьому, відповідальності.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею286 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно пункту 3 частини 3 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, ОСОБА_1 не надано, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи наведе, керуючись статтями 7, 9, 23, 33, частиною 2 статті 122, статтями 222, 245, 247, 251, 252, 254, 280, 283, 284, частиною 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 11, 69, 71, 72, 74, 77, 78, 125 127, 194, 229, 242 246, 255, 268, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Копію рішення відповідно до частини 2 статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України, невідкладно видати учасникам справи або надіслати їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судове рішення, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: місто Житомир, вулиця Покровська, будинок № 96.

Суддя: Т. М. Трояновська