Справа № 480/5292/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2024 року Суми Справа № 480/5292/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Процесуальні дії суду. Заяви сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів, в зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, неврахування стажу її роботи з розрахунку рік за два та непроведння індексації її пенсії в 2021 та в 2022 роках;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 21.10.2020 по 31.03.2022 в розмірі 125,9%, зарахувавши стаж її роботи за період з 15.08.1988 по 05.08.2022 з розрахунку рік за два та із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення її пенсії з 01.03.2021 р - 1,11 та з 01.03.2022р. - 1,14.
Судом 22.08.2022 було відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
До суду 13.09.2022 надішло клопотання відповідача про долучення доказів. Суд залучив докази до матеріалів справи.
25.01.2024 до суду надішли додаткові пояснення представника позивача.
Відповідач про відкриття провадження повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд, на підставі норми ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Згідно диплома серії НОМЕР_1 від 14.07.1988 позивач 14.8.1988 закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища за професією слюсар механоскладальних робіт (контролер ОТК) третього розряду (а.с.41).
Відповідно до записів у трудовій книжці (а.с.42-44) позивач:
- 15.08.1988 прийнята на посаду санітарки туберкульозного кабінету на 0,75 ставки и 0,25 ставки санітаркою у Відділкову лікарню м. Конотоп;
- 26.05.2000 найменування посади ''санітарка'' замінено на ''молодша медична сестра'';
- 01.01.2001 переведена на посаду молодшої медичної сестри 0,5 ставки та 0,25 ставки прибиральниці тубдиспансеру;
- 02.01.2008 переведена на посаду молодша медична сестра прибиральниця 0,5 ставки тубдиспансера та сестра - господиня 0,5 ставки денний стаціонар поліклініки;
- 11.07.2008 звільнена за власним бажанням;
- 17.07.2008 зарахована на посаду молодшої медичної сестри терапевтичного відділення лікування туберкульозу у осіб похилого і старчого віку, тимчасово на 2 місяці у ДУ ''Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського Академії медичних наук України'';
- 25.11.2011 змінено назву інституту на ДУ ''Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського НАМН України'';
- 22.06.2011 проведена атестація робочого місця за умовами праці молодшої медичної сестри терапевтичного відділення лікування туберкульозу у осіб похилого і старчого віку;
- 01.01.2015 змінено назву терапевтичного відділення лікування туберкульозу у осіб похилого і старчого віку на відділення хіміорезистентних форм туберкульозу ;
- 27.06.2016 проведена атестація робочого містця за умовами праці молодшої медичної сестри відділення хіміорезистентних форм туберкульозу.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/2497/21 від 17.01.2022, яке набрало законної сили 17.02.2022, зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 21.10.2020 (а.с.12).

Позивач 12.05.2022 надіслала відповідачу заяву про виконання рішення суду, шляхом призначення пенсії з 21.10.2020, з нарахуванням компенсації, в зв`язку з втратою частини доходів, через несвоєчасну виплату та врахуванням при обчисленні заборгованості та компенсації стаж роботи позивача в інфекційних закладах з розрахунку рік за два, застосувавши коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 1,14 (а.с.5).

Відповідач 09.06.2022 повідомив позивача листом, що запитувана інформація містить персональні дані, а тому відповідь надіслана поштовим відправленням (а.с. 6).

Представником позивача 07.07.2022 було надіслано відповідачу адвокатський запит з проханням повідомити день та розмір виплати заборгованості з виплати пенсії позивачу, чи враховано стаж роботи позивача в інфекційних закладах в розрахунку рік за два, чи застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої з/п у розмірі 1,14 при обчисленні пенсії позивачу (а.с.7).

Відповідач надав відповідь на адвокатський запит листом, в якому повідомив, що на виконання рішення суду позивачу з 21.10.2020 була призначена пенсія, починаючи з 21.10.2020 її розмиір склав 2100 грн, а з 01.03.2022 - 2200 грн. Призначений розмір та його доплату за період з 21.10.2020 до 31.03.2022 у сумі 37745,16 грн позивачу виплачено у квітні 2022 року. Зазначив, що оскільки пенсія позивачу розрахована, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) за 3 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком (за 2017 - 2019 роки), тобто у розмірі 7763,17 грн, як це передбачено законодавстом для призначення пенсій у 2020 році, пенсія з 01.03.2022 перерахунку, шляхом підвищення на коефіцієнт 1,14 середньомісячного заробітку, з якого вона обчислюється, не підлягала. Щодо зарахування стажу у 2 кратному розмірі, зазначив, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (а.с.14-15).

Зарахування страхового стажу позивача за періоди її роботи зазначено у формі РС-право (а.с. 54).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Висновки суду та їх мотиви.

1. Щодо зарахування стажу у кратному розмірі.

Положенням ч. 1 ст. 56 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення'' встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі (ст. 60 цього Закону).

Суд констатує, що вказана норма є чинною на теперішній час, а ст. 24 ЗУ ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' не скасовує та не зупиняє її дію.

Зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності ЗУ ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України ''Про протидію захворюванню на туберкульоз'' № 2586-III протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу.

Туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Часттиною 1 ст. 10 вказаного Закону передбачено, що медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Відповідно до Переліку протитуберкульозних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 514 від 16.07.2009 до таких закладів відносяться лікарні - протитуберкульозні диспансери, та структурні підрозділи лікарняних, амбулаторно-поліклінічних та санаторно-курортних лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я: туберкульозне (протитуберкульозне, фтизіатричне) відділення, туберкульозний (протитуберкульозний, фтизіатричний, у т.ч. дитячий) кабінет.

Отже, робота медичного персоналу у кабінетах, диспансерах та відділеннях лікування туберкульозу повинна зараховуватися до страхового стажу у подвійному розмірі, враховуючи специфіку роботи.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, постанові від 27.04.2023 по справі № 160/14078/22.

Згідно з ст. 62 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення'' основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Враховуючите те, що записами у трудовій книжці позивача підтверджується факт її роботи у періоди з 15.08.1988 до 11.07.2008 та з 17.07.2008 до 05.08.2022 у протитуберкульозних закладах, вказані періоди роботи повинні бути зараховані відповідача до страхового стажу позивача у подвійному розмірі, а поведінка відповідача щодо такого незарахування (а.с.54) не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України.

Отже, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його зарахувати позивачу періоди його роботи з 15.08.1988 до 11.07.2008 та з 17.07.2008 до 05.08.2022 у подвійному розмірі.

2. Щодо компенсації втрати частини доходів.

Нормою ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до положень статей 1, 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених норм поширюється на відповідача та застосовується у випадках порушення ним строків виплати пенсії на один і більше календарний місяць, при виплаті основної суми несвоєчасно виплаченої пенсії.

Як встановлено судом, пенсія призначена позивачу на виконання рішення суду від 17.02.2022 саме з 21.10.2020, а її виплата за період 21.10.2020 до 31.03.2022 у сумі 37745,16 грн здійснена позивачу у квітні 2022 року.

Вв матеріалах справи відсутні докази нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з такою несвоєчасною виплатою пенсії, тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування такої компенсації не відповідає критеріям правомірності, які визначені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.

3. Щодо індексації.

Приписом ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Постановою КМУ від 20.02.2019 № 124 затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 ЗУ № 1058-IV.

Відповідно до п. 5 Порядку у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян, щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Отже, для цілей індексації показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, обчислюється відповідно до п. 5 Порядку № 124.

Станом на 01.10.2017 такий показник становить 3764,40 грн, з розрахунку: (3149,45 грн + 3661,41 грн + 4482,35 грн : 3 = 3764,40 грн, де 3149,45 грн - середня заробітна плата за 2014 рік, 3661,41 грн - середня заробітна плата за 2015 рік, 4482,35 грн - середня заробітна плата за 2016 рік.

В 2019 році показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку № 124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,17, що передбачено п. 2 Постанови КМУ № 124. Як наслідок, в 2019 році показник середньої заробітної плати при перерахунку пенсій становив 4404,35 грн (3764,40 грн х 1,17 = 4404,35 грн).

01.04.2020 КМУ прийняв постанову № 251, п. 2 якої встановлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Отже у 2020 році для цілей індексації пенсії показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п. 5 Порядку № 124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,11 і становив 4888,83 грн, з розрахунку 3764,40 грн х 1,17 х 1,11.

22.02.2021 КМУ прийняв постанову № 127, п. 1 якої встановлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11; з 1 березня у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає 2200 гривень, таким особам надається щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсій.

Отже, у 2021 році для цілей індексації пенсії показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п. 5 Порядку № 124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,11 і становив 5426,60 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11).

16.02.2022 КМУ прийняв постанову № 118, п. 1 якої встановлено, що з 01.03.2022 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

При цьому п. 4 Постанови КМУ № 118 установлена з 01.03.2022 до пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058, за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2021 року включно, які не підвищуються з 01 березня 2022 року згідно з Порядком № 124, щомісячна доплата до пенсії в розмірі 135 гривень, яка виплачується додатково до встановленої п. 2 Постанови КМУ № 127 щомісячної доплати до пенсії, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у 2022 році для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п. 5 Порядку № 124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,14 і становив 6186,32 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14).

Пунктом 3 Порядку № 124 установлено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

Суд встановив, що пенсія за віком відповідно до Закону № 1058 призначена позивачу з 21.10.2020.

Отже, позивач має право на перерахунок пенсії з 01.03.2021 відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058, Порядку № 124 і Постанови КМУ № 127, а також на перерахунок пенсії з 01.03.2022 відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058, Порядку № 124 і Постанови КМУ № 118. Однак, такий перерахунок не призводить до підвищення його пенсії з 01.03.2021 та з 01.03.2022.

Так, з 01.03.2021 при перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058, Порядку № 124 і Постанови КМУ № 117 для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п. 5 Порядку № 124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,11 і становив 5426,60 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11).

З 01.03.2022 при перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058, Порядку № 124 і Постанови КМУ № 118 для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п. 5 Порядку № 124, підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,14 і становив 6186,32 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14).

Проте пенсія позивачу була призначена у 2020 року і для обчислення її розміру був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за попередні три роки (2017-2019 роки), який становив 7763,17 грн що є більшим за показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п. 5 Порядку № 124, збільшений на коефіцієнт 1,11 (у 2021 році у сумі 5426,60 грн) і на на коефіцієнт 1,14 (в 2022 році у сумі 6186,32 грн).

Варто зауважити, що, приймаючи Постанови КМУ № 127 і 118, КМУ передбачав, що внаслідок перерахунку з 01.03.2021 та з 01.03.2022 певні пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058, не підвищаться. У зв`язку з цим для досягнення мети індексації п. 1 постанови КМУ № 127 та п. 4 постанови КМУ № 118 установлені відповідні щомісячні доплати, які не підвищуються з 01.03.2021 та з 01.03.2022 згідно з Порядком № 124.

Таким чином, враховуючи те що пенсія позивача не підвищились внаслідок перерахунків відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058, Порядку № 124 і Постанов КМУ № 127 та № 118, з 01.03.2021 йому встановлена доплата до пенсії у розмірі 140,96 грн, що не вистачає до 2200 грн та з 01.03.2022 у сумі 135 грн, що підтверджується відповідними протоколами перерахунку пенсії позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01.03.2021 та з 01.03.2022 відповідач не допустив протиправної поведінки та не порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення, а його дії в цій частині в повній мірі відповідають критеріям правомірності, які визначені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України.

Судові витрати.

Враховуючи той факт, що позов задоволено частково, проте даний спір виник внаслідок неправомірної поведінки відповідача, суд у відповідності до норми ч. 8 ст. 139 КАС України, стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі періодів роботи з 15.08.1988 до 11.07.2008 та з 17.07.2008 до 05.08.2022.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) зарахувати у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 15.08.1988 до 11.07.2008 та з 17.07.2008 до 05.08.2022.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо не нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 21.10.2020 до 31.03.2022.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, а саме за період з 21.10.2020 до 31.03.2022.

6. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ), за рахунок бюджетних асигнувань, 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 (сорок) коп. витрат по сплаті судового збору.

8. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

9. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

10. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано суддею 15.05.2024.

Суддя А.І. Сидорук