Справа № 480/9246/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 р. Справа № 480/9246/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Приватного підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/9246/23

за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради

до Приватного підприємця ОСОБА_1

про скасування реєстрації декларації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за № СМ2 від 03.08.2011 року, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області на об`єкт будівництва «Продовольчий магазин по вул. Сумсько-Київських дивізій, 22А, м. Суми (будівництво)».

В обґрунтування позову зазначив, що, враховуючи ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла станом на 03.08.2011 року (день реєстрації Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ2), норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» № 1817-VІІІ від 17.01.2017 року до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2, п. 4 та 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», спірна Декларація про початок виконання будівельних робіт №СМ 2 від 03.08.2011 року є чинною до завершення будівництва, окрім випадків її скасування згідно з п. 3.

При цьому, оскільки об`єкт будівництва належав до III категорії складності, то після набрання чинності Законом № 1817-VIII від 17.01.2017 року об`єкт належить до об`єктів із середніми (СС2) наслідками.

Зазначив, що відповідачем було наведено недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт в частині зазначення інформації щодо містобудівних умов та обмежень, оскільки останні ним не було отримано, а зазначені в декларації архітектурно-планувальні завдання, видані 24.12.2006 року № 437, втратили чинність 06.09.2008р. та повторно ПП ОСОБА_1 всупереч п.5 Порядку надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об`єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1999 року №2328 (чинною на момент видачі АПЗ), для отримання архітектурно-планувального завдання або містобудівних умов та обмежень до Управління архітектури та містобудування не звертався, що є істотним порушенням будівельних норм, стандартів та правил.

Крім того, замовником будівництва - ПП ОСОБА_1 наведені недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт за № СМ2 від 03.08.2011 року на об`єкт будівництва «Продовольчий магазин по АДРЕСА_1 (будівництво)» в частині розроблення та затвердження проектної документації, що дає підстави вважати даний об`єкт самочинним будівництвом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 року адміністративний позов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради задоволено.

Скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за № СМ2 від 03.08.2011 року, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області на об`єкт будівництва «Продовольчий магазин по АДРЕСА_1 (будівництво)».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю № 553 підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Разом з тим, позивачем не надано жодних підтверджень, що виявлення фактів внесення відповідачем недостовірних, на його думку, даних до оскаржуваної декларації, встановлено ним в ході та за результатом проведення будь-якої перевірки.

Спірну декларацію № СМ 2 зареєстровано 03 серпня 2011 року. Враховуючи зазначене та аналізуючи положення абз. 4 пункту 7 Порядку, виникає питання правомірності проведення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у спірній декларації про початок виконання будівельних робіт, через 12 років після її реєстрації, у той час, коли Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено строк для такої перевірки - протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Також зазначив, що у разі, якщо позапланова перевірка була здійснена на підставі звернень фізичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, то відповідно до пункту 7-1 Порядку, таке звернення повинно було бути розглянуте комісією, утвореною при органі державного архітектурно-будівельного контролю з повідомленням заявнику та замовнику (ФОП ОСОБА_1 ) про час і місце засідання Комісії. З урахуванням рекомендацій, наведених у висновку комісії, повинен був бути виданий наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки. Разом з тим, матеріали справи відповідних підтверджуючих документів також не містять.

Окрім того, зазначив, що з пунктів 9, 11, 15-18, 24 Порядку слідує, що припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт видається під час проведення органами державного архітектурно-будівельного контролю перевірки, за результатами здійснення якої обов`язковим є складання акту перевірки. Разом з тим, ані позовна заява, ані усі інші процесуальні документи позивача та матеріали справи взагалі не містять жодних згадок про проведення позивачем позапланових заходів державного контролю по спірному об`єкту та його оформлення передбаченими законодавством документами.

Також відповідач звернув увагу на те, що проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану припинено.

Крім того, зауважив, що законність декларації по початок виконання будівельних робіт № СМО 2 від 03.08.2011 була встановлена рішеннями суду у справі № 591/4367/21.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 також подано апеляційну скаргу, в якій вона посилається на те, що є особою, яка не брала участі у справі, проте суд вирішив питання про її права, обов`язки та інтереси, а тому вона змушена звернутися до апеляційного суду з метою відновлення свого порушеного права. Просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що з 29.09.2023 року вона набула право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначив позивач, підставою для подання до суду позовної заяви про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт стали результати розгляду ним звернення гр. ОСОБА_3 від 16.06.2023 р. та виявлення у зареєстрованій декларації недостовірних даних. Разом з тим, спірну декларацію № СМ 2 зареєстровано 03 серпня 2011 року, тобто ще 12 років назад відповідними уповноваженими на те органами (на той час - Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області) спірну декларацію було зареєстровано і лише у 2023 році на підставі звернень «свідомих» громадян контролюючий орган вирішив перевірити достовірність даних, наведених у спірній декларації про початок виконання будівельних робіт. Хоча, хто як не позивач мав би бути в курсі про видачу спірної декларації про початок виконання будівельних робіт та про дані, на підставі яких вона була видана та зареєстрована ним самим у 2011 році.

Зауважила, що її позиція зводиться до того, що намагання через 12 років скасувати реєстрацію спірної декларації у судовому порядку, суперечать попереднім діям позивача щодо її видачі та реєстрації у 2011 році.

Вважає, що, такі дії позивача суперечать принципу добросовісності - певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Оскаржуваним рішенням порушено права та інтереси як безпосереднього відповідача, так її як власниці об`єкта незавершеного будівництва (ступінь будівельної готовності складає 5%) за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційні скарги

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 16.06.2023 року до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради надійшло звернення гр. ОСОБА_3 вх. № 47/29.01-13 щодо перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 .

В межах розгляду цього звернення Управлінням було встановлено, що 29.12.2005 року рішенням Сумської міської ради № 1585-МР «Про затвердження договорів оренди земельних ділянок та договорів про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок» затверджено договір оренди земельної ділянки від 26.12.2005 року про надання в оренду ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з цим договором земельна ділянка була надана відповідачу в оренду під розташування магазину, згідно з Українським класифікатором цільового призначення - землі комерційного використання.

Відповідно до переліку архітектурно-планувальних завдань, зареєстрованих Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради, у 2006 році Приватному підприємцю ОСОБА_1 було видано архітектурно-планувальне завдання на об`єкт «Розташування магазину за адресою АДРЕСА_2 ».

Згідно з листом Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 25.07.2011 року № 1035/11.01-13, 06.09.2006 року управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради було погоджено архітектурно-планувальне завдання № 2110/01-12.3 на проектування магазину по АДРЕСА_2 , виконане на замовлення підприємця ОСОБА_1 . Термін дії виданого архітектурно-планувального завдання сплив 06.09.2008 року.

03.08.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за № СМ2 на об`єкт будівництва «Продовольчий магазин по АДРЕСА_1 (будівництво), замовник ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 13 «Інформація про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» цієї декларації, зазначено містобудівні умови та обмеження видані Міським управлінням архітектури міста Суми від 24.12.2006 року № 437.

Проте, відповідно до переліку архітектурно-планувальних завдань, зареєстрованих Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради, у 2006 році Приватному підприємцю ОСОБА_1 було видано архітектурно-планувальне завдання на об`єкт «Розташування магазину за адресою АДРЕСА_2 ».

Підставою звернення до суду стало виявлення Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради наведених Приватним підприємцем ОСОБА_1 недостовірних даних у зареєстрованій декларації №СМ2, що дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, а саме відсутність належно оформленої проектно-кошторисної документації та ведення даного будівництва з істотним порушенням вимог чинного містобудівного законодавства.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що замовником будівництва - ПП ОСОБА_1 наведені недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт за №СМ2 від 03.08.2011 року на об`єкт будівництва «Продовольчий магазин по АДРЕСА_1 (будівництво)» в частині розроблення та затвердження проектної документації, що дає підстави вважати цей об`єкт самочинним будівництвом, а тому існують підстави для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за №СМ2 від 03.08.2011 року, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, на об`єкт будівництва «Продовольчий магазин по АДРЕСА_1 (будівництво)».

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів врегульовані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 34 Закону № 3038-VI, замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Положеннями ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI визначено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

З наведеного вбачається, що законом визначено підставою для звернення до суду з позовом про скасування реєстрації декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних.

Поряд з цим, закон передбачає, що відповідний орган в передбачений законом спосіб має виявити вказаний факт (порушення), який своєю чергою і є підставою для звернення до суду.

Так, положеннями частини 1 статті 41 Закону № 3038-ІV передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 533 (далі - Порядок № 533).

Згідно із п. 5 Порядку № 533, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 7 Порядку № 533 встановлено, що підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

- перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимога головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- вимога правоохоронних органів щодо проведення перевірки, складена на підставі ухвали слідчого судці.

Відповідно до п.п. 15-18 Порядку № 533, форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном. За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень з додатком. Керівникові кожного суб`єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акта. Один примірник акта перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно із п. 23 Порядку № 533, органи державного архітектурно-будівельного контролю ведуть облік справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та контролюють виконання приписів і постанов про накладення штрафів.

Аналіз вказаних приписів чинного законодавства дає підстави для висновку, що лише дотримання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавства щодо умов і порядку проведення позапланового заходу може бути належною підставою для проведення позапланової перевірки та оформлення її результатів, які створюють для суб`єкта містобудування юридичні наслідки. Прийняттю будь-якого рішення контролюючим органом повинна передувати відповідна перевірка, за результатами якої встановлюється дотримання суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Невиконання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавства щодо порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2023 у справі № 320/9108/21 вказав на неможливості ототожнення за правовими наслідками передбачене пунктом 7 частини 3 статті 41 Закону право органу контролю на отримання від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документів з її оцінкою органом контролю, оскільки за змістом цієї норми інформація отримується саме для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Водночас, такої інформації достатньо для певних рішень органу контролю лише у випадках очевидних порушень (постанова Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 640/12885/21).

З наведеного можна дійти висновку, що органи державного архітектурно-будівельного контролю саме під час перевірки встановлюють достовірність даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та перевіряють наявність або відсутність факту самочинного будівництва об`єкта.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, а позивачем не спростовано, що в межах даних спірних правовідносин УДАБК не було призначено ні планової, ні позапланової перевірки, що свідчить про відсутність факту проведення позивачем заходу державного архітектурно-будівельного контролю в розумінні Закону та є підставою для висновку про не набуття позивачем права на звернення до суду з даним позовом.

Наведені висновки по суті узгоджуються з постановою Верховного Суду від 27 червня 2023 року № 320/9108/21.

На переконання колегії суддів, у межах даної справи відсутні підстави вважати, що наявні у матеріалах справи документи містять відомості про очевидну недостовірність зазначених відповідачем у декларації даних, які б свідчили про самочинне будівництво об`єкта.

Позивачем не спростовано те, що перевірка відповідача Управлінням ДАБК СМР не проводилася, акт перевірки не складався, припис про усунення недоліків відповідачу не видавався, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що у спірних правовідносинах звернення Управління ДАБК СМР до суду з позовом про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є передчасним.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 320/9108/21, від 20.12.2023 у справі № 640/12885/21, від 27.02.2024 у справі № 160/20027/21.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі № 826/7847/17 зазначив, що нормами Закону № 3038-VI та Порядку № 553, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю. Лише їх дотримання може бути належною підставою для проведення позапланової перевірки та оформлення її результатів, які створюють для суб`єкта містобудування юридичні наслідки. Невиконання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавства щодо порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

В постанові від 13 квітня 2022 року справа № 814/750/17, при розгляді справи, в якій також вирішувалось питання щодо необхідності проведення перевірки, Верховний Суд зазначив, що прийняттю будь-якого рішення контролюючим органом передує відповідна перевірка, за результатами якої і встановлюється дотримання суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Подібні висновки також застосовані в постановах Верховного Суду від 27 квітня 2021 року справа № 640/5473/20, від 15 червня 2022 року справа № 826/15946/17.

В постанові від 27 червня 2023 року справа № 320/9108/21 Верховний Суд зазначив, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок та оформлення її результатів є належними та допустимими доказами наявності порушень з боку суб`єкта містобудування, у тому числі й здійснення самочинного будівництва.

Своєю чергою недотримання контролюючим органом вимог Порядку № 553 щодо оформлення результатів перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої.

Зазначені вимоги не є формальними, оскільки за приписами статті 41 Закону № 3038-VI та Порядку № 553 саме під час перевірки встановлюється дотримання законодавства при розробці проектної документації, достовірність інформації в деклараціях про початок будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації, у тому числі щодо права проведення будівельних робіт, власності, обсягу робіт та площі приміщень.

Суд не ототожнює за правовими наслідками, передбачене пунктом 7 частини 3 статті 41 Закону № 3038-VI право органу контролю на отримання від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документів з її оцінкою органом контролю, оскільки за змістом цієї норми інформація отримується саме для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

За сталою судовою практикою такої інформації достатньо для певних рішень органу контролю лише у випадках очевидних порушень, у тому числі (…), встановлених фактів іншими органами контролю.

Стосовно посилань відповідача на Постанову КМУ від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» колегія суддів зазначає про наступне.

Так, вказаною Постановою КМУ припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в України».

На думку колегії суддів, у позивача за загальним правилом відсутня можливість проведення заходів архітектурно-будівельного контролю на період дії воєнного стану в Україні, оскільки Постанова КМУ від 13.03.2022 № 303 є чинною.

Поряд з цим, пунктом 2 вказаної постанови визначено, що протягом періоду воєнного стану здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) в окремих сферах, зокрема за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, можливе виключно на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було вчинено жодних належних дій з урахуванням актуального законодавства з метою здійснення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю стосовно відповідача, вчинення яких (дій) дозволило б позивачу провести позапланову перевірку відповідно до діючого законодавства.

Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки фактично позивачем не проведено перевірку в установленому законодавством порядку та за результатами державного архітектурно-будівельного контролю не складено акт, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт, суд апеляційної інстанції вважає, що позов Управління ДАБК СМР про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, є передчасним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до абз. 4 п. 7 Порядку № 533 підставами для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Судовим розглядом встановлено, що 03 серпня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області зареєстровано спірну декларацію про початок виконання будівельних робіт № СМ 2 на об`єкт: «Продовольчий магазин на АДРЕСА_1 (будівництво)», категорія складності ІІІ, замовник ФОП ОСОБА_1 .

Отже, перевірку достовірності даних, наведених у спірній декларації про початок виконання будівельних робіт проведено через 12 років після її реєстрації, у той час, коли Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено строк для такої перевірки - протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Судова колегія також звертає увагу на те, що у разі, якщо позапланова перевірка була здійснена на підставі звернень фізичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, то відповідно до пункту 7-1 Порядку № 553, таке звернення повинно було бути розглянуте комісією, утвореною при органі державного архітектурно-будівельного контролю з повідомленням заявнику та замовнику (ФОП ОСОБА_1 ) про час і місце засідання Комісії. З урахуванням рекомендацій, наведених у висновку комісії, позивач повинен був бути виданий наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки. Разом з тим, матеріали справи відповідних підтверджуючих документів також не містять.

Крім того, судом встановлено, що законність оскаржуваної у даній справі декларації про початок виконання будівельних робіт вже оскаржувалась у Зарічному районному суді м. Суми (справа №591/4367/21).

Тоді аргументи позивачки також зводились до того, що в декларацію про початок виконання будівельних робіт № СМ 2, реєстрацію якої вона просила скасувати, внесено недостовірну інформацію. Однак, суд дійшов висновку про не доведеність її позиції належними та допустимими доказами. Так, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 у справі № 591/4367/21, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 22.09.2022, було відмовлено у задоволенні позову про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Постановою Верховного Суду від 27.09.2023 у справі № 591/4367/21 касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 12 липня 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року залишено без змін.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційних скарг на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 року по справі № 480/9246/23 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 по справі № 480/9246/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко