Справа № 560/5171/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5171/24
РІШЕННЯ

іменем України

14 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не прийняття рішення про надання грошової компенсації ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення відповідно до "Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015, в сумі, нарахованій на час виконання рішення відповідно до опосередкованої вартості спорудження житла у Хмельницькому регіоні згідно із Наказом Міністерства розвитку громад та територій України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України прийняти рішення про надання грошової компенсації ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення відповідно до "Порядку визначення, розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015, в сумі, нарахованій на час виконання рішення відповідно до опосередкованої вартості спорудження житла у Хмельницькому регіоні згідно із Наказом Міністерства розвитку громад та територій України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Витягу з протоколу №1 засідання житлової комісії НОМЕР_2 прикордонного загону ВЧ НОМЕР_1 від 13 січня 2024 року, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 (позивача) про розгляд питання щодо виплати грошової компенсації за неотримуване житлове приміщення комісія вирішила, що ОСОБА_1 має право на виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до «Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 року. Також зазначено, що відповідно до постанови КМ України № 728 від 02 вересня 2015 року (зі змінами) згідно з рапортами та заявами військовослужбовців та громадян житлова комісія прийняла рішення, згідно п.2 «Деяких питань забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян», яким установлено, що надання грошової компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті. У цьому році гроші на такі виплати не виділяли, у разі виділення коштів буде здійснено їх розподіл встановленим порядком, про що наступні громадяни та військовослужбовці будуть проінформовані окремо, а саме громадянин ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 особи. Однак, з прийнятим рішенням житлової комісії відповідача в частині невирішення питання про здійснення позивачу виплати грошової компенсації за належне йому до отримання жиле приміщення, останній не погоджується, оскільки вважає, що під час прийняття рішення у цій частині відповідач діяв неправомірно, та фактично допустив протиправну бездіяльність, не вирішивши по суті прохання згідно поданої заяви. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 10.04.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що виходячи із рішення, прийнятого комісією НОМЕР_2 прикордонного загону, відповідно до пункту 12 ПКМУ №728, ОСОБА_2 не відмовили у наданні компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Вказує, що кошти НОМЕР_2 прикордонному загону для виплати компенсації за належне для отримання жиле приміщення не затвердженні кошторисом на 2024 рік.

Звертає увагу, що НОМЕР_2 прикордонний загін є лише розпорядником коштів 3 рівня. Головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ України, розпорядником коштів 2 рівня є Адміністрація Державної прикордонної служби України.

Відповідно до пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України №728 від 02 вересня 2015 року Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Таким чином, рішення щодо надання компенсації за належне для отримання жиле приміщення було прийнято (не відмовлено в її наданні), а сама компенсація буде виплачена у встановленому законодавством порядку. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку в НОМЕР_2 прикордонному загоні (в/ч НОМЕР_1 ) з 29.12.2020 року по теперішній час зі складом сім`ї 3 (три) особи, а також у списку військовослужбовців та членів їх сімей, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 29.12.2020 року по теперішній час.

За час проходження служби житлове приміщення позивач не отримував, а також, не використав право на безоплатну приватизацію житла.

11 вересня 2023 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив здійснити виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до «Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015 року та необхідними документами.

В подальшому адвокат позивача своїм запитом №2024/18 від 17.01.2024, адресованим командиру ВЧ НОМЕР_1 , просив повідомити та надати відомості щодо розгляду вище зазначеної заяви від 11.09.2023 року.

У відповідь на поданий адвокатський запит, листом від 22.01.2024 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив, що звернення позивача було розглянуто на засіданні житлової комісії НОМЕР_2 прикордонного загону 13.01.2024 року та додано витяг з протоколу засідання житлової комісії.

У вказаному Витязі з протоколу №1 засідання житлової комісії НОМЕР_2 прикордонного загону ВЧ НОМЕР_1 від 13 січня 2024 року, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 (позивача) про розгляд питання щодо виплати грошової компенсації за неотримуване житлове приміщення зазначено: "Відповідно до постанови КМУ № 728 від 02 вересня 2015 року (зі змінами) згідно з рапортами та заявами військовослужбовців та громадян житлова комісія прийняла рішення: згідно п.2 «Деяких питань забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» установлено, що надання грошової компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті. У цьому році гроші на данні виплати не виділяли, у разі виділення коштів буде здійснено їх розподіл встановленим порядком, про що наступні громадяни та військовослужбовці будуть проінформовані окремо, а саме: громадянин ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 особи.".

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невирішення питання про здійснення йому виплати грошової компенсації за належне до отримання жиле приміщення, протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» установлено, що надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті.

Міністерство оборони, Міністерство внутрішніх справ, Міністерство інфраструктури, Адміністрація Державної прикордонної служби, Служба безпеки, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, Державне космічне агентство та Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації визначають щороку в межах бюджетних призначень для забезпечення житлом військовослужбовців на відповідний бюджетний рік видатки на надання грошової компенсації за належні для отримання військовослужбовцями та членами їх сімей жилі приміщення, а Державна служба з надзвичайних ситуацій - видатки на надання грошової компенсації за належні для отримання особами, звільненими з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, та членами їх сімей жилі приміщення.

Процедура отримання військовослужбовцем грошової компенсації замість житла є багатоетапною та передбачає певний порядок послідовних дій ряду різних суб`єктів.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлено Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (далі Порядок №728).

Приписами пункту 3 цього Порядку зазначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до пункту 5 Порядку №728, черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

П.11 Порядку №728 передбачено, що для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи:

рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) військовослужбовця та членів його сім`ї;

копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

копія свідоцтва про шлюб (за наявності);

копія свідоцтва про народження дитини (за наявності);

копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;

дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.

Пунктом 12 Порядку №728 передбачено, що житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого в порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальними органами, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА, Адміністрацією Держспецзв`язку, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони, Міністрові внутрішніх справ, Віце-прем`єр-міністру з відновлення України - Міністрові розвитку громад, територій та інфраструктури, Голові Держприкордонслужби, Голові ДСНС, Голові СБУ, керівнику розвідувального органу, начальнику Управління державної охорони, командувачу Національної гвардії, Голові ДКА, Голові Держспецзв`язку.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано право військовослужбовців на отримання житла або компенсації за житло.

Разом з тим, законодавцем визначено механізм реалізації такого права, що передбачає звернення військовослужбовця до відповідної уповноваженої житлової комісії із заявою та доданими до неї документами, що підлягають розгляду цією комісією із прийняттям рішення про задоволення вимог або про відмову в їх задоволенні. Інших альтернативних повноважень за результатами розгляду такої заяви військовослужбовця законодавством не передбачено.

Суд встановив, що позивач перебуває на квартирному обліку у списку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку в НОМЕР_2 прикордонному загоні (в/ч НОМЕР_1 ) з 29.12.2020 року по теперішній час зі складом сім`ї 3 (три) особи, а також у списку військовослужбовців та членів їх сімей, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 29.12.2020 року по теперішній час.

11 вересня 2023 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив здійснити виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення із рапортом та відповідними документами.

Пунктом 6 Порядку №728 передбачено, що підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Отже, Порядком №728 визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема: зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень пункту 6 Порядку №728.

Згідно з Витягом із протоколу №1 засідання житлової комісії НОМЕР_2 прикордонного загону ВЧ НОМЕР_1 від 13 січня 2024 року, за результатами розгляду заяви позивача про розгляд питання щодо виплати грошової компенсації за неотримуване житлове приміщення зазначено: "Відповідно до постанови КМУ № 728 від 02 вересня 2015 року (зі змінами) згідно з рапортами та заявами військовослужбовців та громадян житлова комісія прийняла рішення: згідно п.2 «Деяких питань забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» установлено, що надання грошової компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті. У цьому році гроші на данні виплати не виділяли, у разі виділення коштів буде здійснено їх розподіл встановленим порядком, про що наступні громадяни та військовослужбовці будуть проінформовані окремо, а саме: громадянин ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 особи.".

З аналізу вищезазначеного протоколу вбачається, що відповідач не прийняв рішення ані про задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про надання компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, ані про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Водночас рішенням, яке ухвалено відповідачем за результатами розгляду вказаної заяви позивача, фактично відтерміновано вирішення відповідного питання, що не передбачено чинним законодавством і ставить позивача у правову невизначеність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи рішення у вигляді Витягу із протоколу №1 засідання житлової комісії НОМЕР_2 прикордонного загону ВЧ НОМЕР_1 від 13 січня 2024 року, не дотримався порядку та процедури розгляду звернення за отриманням грошової компенсації, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною.

При цьому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановив суд, оформлене протоколом №1 рішення житлової комісії НОМЕР_2 прикордонного загону ВЧ НОМЕР_1 від 13 січня 2024 року, не є відмовою позивачу у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, оформленою відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728.

Таким чином, у межах спірних правовідносин відповідачем в порушення приписів Порядку №728 не було прийнято жодного з нормативно передбачених рішень.

При цьому, пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

При обранні належного способу захисту, суд зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахування наведеного, встановивши порушення прав позивача, суд має обрати такий захисту, який з урахуванням конкретних обставин справи буде ефективним з точки зору частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Конвенції та виключатиме можливі подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, наведене поняття дискреційних повноважень, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з метою відновлення порушеного права позивача, з огляду на встановлену протиправність дій відповідача щодо неприйняття жодного з рішень, передбаченого Порядком №728, суд вважає, що здійснення належного захисту можливе через зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2023 щодо надання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення та прийняти мотивоване рішення відповідно до "Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02.09.2015 №728, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання грошової компенсації ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення відповідно до "Порядку визначення, розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 728 від 02.09.2015, в сумі, нарахованій на час виконання рішення відповідно до опосередкованої вартості спорудження житла у Хмельницькому регіоні згідно із Наказом Міністерства розвитку громад та територій України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, суд вважає їх передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем у межах спірних правовідносин, в порушення приписів Порядку №728, не було прийнято жодного з нормативно передбачених рішень.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позов є частково обґрунтованим, отже підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.09.2023 про надання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення відповідно до "Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02.09.2015 №728.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2023 про надання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення та прийняти мотивоване рішення відповідно до "Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02.09.2015 №728, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя В.К. Блонський