Справа № 580/1777/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1777/23 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення ОСОБА_1 на проходження військово-лікарської комісії на підставі Указу Президента України від 22.02.2022 №2/2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині щодо призову сержанта ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 від 22.03.2022 №66 в частині щодо зарахування сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не пізніше наступного для після набрання рішенням законної сили.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт, зокрема зазначає, що суд першої інстанції, не дослідивши всі обставини цієї справи, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для проходження ОСОБА_1 медичного огляду у зв`язку з відсутністю доказів його скарг на стан здоров`я на момент призову. Апелянт вважає, що під час призову він повинен був пройти обов`язковий медичний огляд ВЛК, за результатами якого повинна встановлюватись його придатність чи непридатність до військової служби. На переконання позивача, протиправне не направлення його на медичний огляд та перебування в зоні бойових дій потягло за собою невідворотного наслідку погіршення стану здоров`я.

Крім того, апелянт вважає, що спірних правовідносин застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як акту вищої юридичної сили, а не Мобілізаційної Директиви Головнокомандувача ЗСУ від 24.02.2022.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі просять відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідачі в обґрунтування своїх доводів зазначають, що ОСОБА_1 добровільно 25.02.2022 (на початку широкомасштабного вторгнення, збройної агресії Російської Федерації) з`явився для призову до ІНФОРМАЦІЯ_2 для захисту Батьківщини в складі Збройних Сил України. На час призову позивача та під час проходження ним військової служби в четвертому відділі ІНФОРМАЦІЯ_6 скарг щодо стану його здоров`я від позивача не надходило, відповідно, підстави для непризову позивача за станом його здоров`я були відсутні.

Також відповідачі зазначають, що 08.10.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №272 відповідно до пп.14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України сержант ОСОБА_1 увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з 08.10.2022.

Позивач подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначає, що у порушення ч. 10 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про основи національного спротиву», пункту 1.1. розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, скаржник не був направлений ІНФОРМАЦІЯ_3 на обов`язковий медичний огляд та не пройшов такий обов`язковий медичний огляд під час призову для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, що підтверджується витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №7-ОС.

Відповідно до зазначеного наказу ОСОБА_1 з 25.02.2022 зарахований до списків другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на всі види забезпечення; призначений на посаду "стрілець" роти охорони та вважається таким, що з 25.02.2022 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 20.03.2022 №43, сержант ОСОБА_1 з 20.03.2022 виключений зі списків особового складу, вважається таким, що справи та посаду здав, та вибув до нового місця служби (підстава - витяг з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 19.03.2022 №11-РС).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №66 сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не направлення його на проходження військово-лікарської комісії під час призову на військову службу за мобілізацією, звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив, зазначивши, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, скарг ОСОБА_1 на стан здоров`я при призові його на військову службу під час мобілізації матеріали справи не містять, тому в ІНФОРМАЦІЯ_1 були відсутні підстави для направлення його на проходження ВЛК.

Також суд першої інстанції зазначив, що оскаржувані накази ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.02.2022 №7-ОС та командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №66 - є актами одноразового застосування, які станом на час вирішення справи вичерпали свою дію внаслідок призову позивача на військову службу по мобілізації, призначення та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто вже є реалізованими, тому їх скасування не має наслідком звільнення позивача з військової служби.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , у якій він проходить військову службу, про його звільнення з військової служби за станом здоров`я, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення (наказ), тому позовна вимога позивача про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 - є передчасною.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною другою статті 4 Закону № 3543-XII передбачено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 4 № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені статтею 22 Закону № 3543-XII (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу у зв`язку з мобілізацією).

Так, згідно з частинами 1 та 3-5 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_5 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників ІНФОРМАЦІЯ_5), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють ІНФОРМАЦІЯ_5 за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Також указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

За приписами статті 23 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу у зв`язку з мобілізацією) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю підгрупи А віком до 18 років;

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває дитина з інвалідністю, яка має будь-які види порушень функцій організму III-IV ступеня їх вираження та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II-III ступеня їх вираження відповідно до критеріїв встановлення інвалідності дітям, затверджених Кабінетом Міністрів України, або дитина з інвалідністю, яка має функціональні порушення в організмі та обмеження життєдіяльності, що відповідають критеріям для встановлення I чи II групи інвалідності для повнолітньої особи згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи, до досягнення нею 23 років;

усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);

зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;

інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також:

здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти;

наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки;

жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа:

військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули або пропали безвісти під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення;

осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії з утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Особи, зазначені в абзацах четвертому - восьмому частини другої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.

Не підлягають призову на військову службу під час часткової мобілізації протягом шести місяців з дня звільнення з військової служби військовозобов`язані з числа громадян, які проходили військову службу за призовом під час мобілізації та були звільнені зі служби у запас (крім військовослужбовців, зарахованих на службу у військовому оперативному резерві першої черги). Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.

Предметом спору у цій справі є правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації без направлення його на проходження військово-лікарської комісії.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалам справи, ОСОБА_1 добровільно 25.02.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та був мобілізований і зарахований до складу Збройних Сил України за власним бажанням. Відомості щодо направлення та проходження ним військово-лікарської комісії піч час призову на військову службу по мобілізації у матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною 13 статті 2 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-ХІІ передбачено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Таке визначення на особливий період відбулося з прийняттям Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022, згідно якої під час проведення загальної мобілізації ступінь придатності до військової служби громадян, які призначені (призначаються) на доукомплектування військових частин, Сил територіальної оборони Збройних Сил України, здійснюється в обсязі тілесного огляду шляхом опитування скарг та заяв. У разі зазначення скарг громадянин направляється до відповідного медичного спеціаліста для визначення ступеня придатності до військової служби.

Отже, в умовах правового режиму воєнного стану, на початку військової агресії, ІНФОРМАЦІЯ_5 проводився спрощений порядок призову громадян по мобілізації до військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України. Ступінь придатності до військової служби громадян, які призначені (призначаються) на доукомплектування військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України, здійснювався в обсязі тілесного огляду шляхом опитування скарг та заяв.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в умовах реалій з 24 лютого 2022 року застосуванню підлягала саме Директива, адже державі необхідно було в максимально короткі строки провести мобілізацію. У випадку проведення всім мобілізованим військовослужбовцям у лютому 2022 року ВЛК процес мобілізації значно б затягнувся, що призвело б до незворотних наслідків.

Отже, у разі наявності скарг на стан здоров`я позивач мав право подати скаргу, та за її наявності підлягав направленню до відповідного медичного спеціаліста для визначення ступеня придатності до військової служби.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, скарг ОСОБА_1 на стан здоров`я при призові його на військову службу під час мобілізації матеріали справи не містять, тому в ІНФОРМАЦІЯ_1 були відсутні підстави для направлення його на проходження ВЛК.

Колегія суддів зазначає, що позивач у адміністративному позові посилається на епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 2550 від 10.06.2022, у якому встановлено діагноз: поширений псоріаз, зимова форма, прогресуюча стадія.

Проте, враховуючи, що такого епікризу станом на лютий 2022 року не існувало не лише у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а і у самого позивача, обставин, які б перешкоджали б призову позивача у добровільному порядку на військову службу у зв`язку з мобілізацією на особливий період колегією суддів не встановлено.

Посилання позивача, як на підставу для задоволення позову, на не направленням його ІНФОРМАЦІЯ_3 на проходження ВЛК під час призову в добровільному порядку на військову службу у лютому 2022 року, колегія суддів вважає неприйнятним, виходячи з наступного.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (абзац 3 статті 5 Закону № 3543-XII).

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи затверджено Положення №402.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 1.1. розділу 2 Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Приписами пункту 1.5 розділу 2 Положення № 402 визначено, у воєнний час військовослужбовці, військовозобов`язані, працівники Збройних Сил України, крім ВЛК, зазначених у пункті 1.4 розділу II Положення, проходять медичний огляд також у ВЛК евакуаційних пунктів, госпітальних баз.

Разом з цим, нормами Положення № 402 не передбачено, в якості обов`язкової умови для призову осіб на військову службу у добровільному порядку проходження ними медичного огляду в установленому законом порядку.

Отже, у спірних правовідносинах колегією суддів не встановлено протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 під час зарахування позивача на службу у зв`язку з не направленням позивача на проходження ВЛК, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.02.2022 №7-ОС та командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 №66, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на те, що оскаржувані накази є актами одноразового застосування, які станом на час вирішення справи вичерпали свою дію внаслідок призову позивача на військову службу по мобілізації, призначення та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто вже є реалізованими, тому їх скасування не може слугувати підставою для звільнення позивача з військової служби.

Більше того, на переконання колегії суддів, само по собі не направлення позивача на медичний огляд в день його добровільного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за встановлених у справі обставин та з урахуванням причин, що зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, а саме: неможливість проходити військову службу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, не є підставою для скасування спірних наказів.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , у якій він проходить військову службу, про його звільнення з військової служби за станом здоров`я, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення (наказ), то позовна вимога позивача про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити сержанта ОСОБА_1 , старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 - є передчасною.

Крім того, з урахуванням того, що необхідність зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , обґрунтована позивачем виключно з посиланням на неправомірну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не направлення його на медичний огляд, що не знайшло підтвердження під час розгляду справи, то така позовна вимога не може бути задоволена.

Підсумовуючи викладене, Черкаський окружний адміністративний суд дійшов правильного висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма