Справа № 361/585/22
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2024-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/585/22
Провадження № 2-а/361/10/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді Радзівіл А.Г., розглянувши в пордяку спрощеного провадження без виклику осіб справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента партульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Валуєвої Дарини Михайлівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департамента партульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Валуєвої Дарини Михайлівнипро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5214570, складену 09.01.2022 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Валуєвою Дариною Михайлівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 09.01.2022 року відповідачем інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Валуєвою Дариною Михайлівною було складено постанову серії ЕАО № 5214570 від 09.01.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Постанова мотивована тим, що позивач 09.01.2022 року о 02 год. 31 хв. за адресою:м.Київ, вул. Алмазова, 4 порушив вимоги п. 6.5 ДСТУ 3649, а саме покажчики повороту на колісному транспортному засобі працювали в режимі червоного кольору, чим водій (позивач) порушив п. 31.3 а Правил дорожнього руху експлуатація транспортного засобу у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач зазначив, що 09.01.2022 року о 02 год. 31 хв. він керував транспортним засобом INFINITI FX35, д.н.з. НОМЕР_1 з абсолютно справними системами гальмового та рульового керування та тягово-зчіпного пристрою, а також абсолютно справними зовнішніми світловими приладами, які апріорі не були переобладнані, тим паче з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Вказував, що вищевказані обставини не спростовувались і самим відповідачем інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 під час зупинки керованого позивачем транспортного засобу, адже у справності всіх систем та приладів автомобіля (в тому числі освітлювальних приладів) жодних сумнівів не виникало і виникнути не могло. Натомість, згідно з позицією відповідача, предметом начебто вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, є керування транспортним засобом, на якому встановлено покажчики повороту червого кольору. Проте, такі висновки відповідача не відповідають ані фактичним обставинам справи, ані положенням чинного законодавства у сфері дорожнього руху та інших норм і стандартів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністру України від 09.06.2011 року №738 Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання, сертифікат відповідності видається, окрім іншого, уповноваженими органами або визначеними Міністерством інфраструктури України органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, на кожний новий транспортний засіб, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу, а також на той, що був у користуванні.

Вказує, що перша державна реєстрація транспортного засобу INFINITI FX35, д.н.з. НОМЕР_1 , на митній території України була здійснена на підставі відповідного сертифікату відповідності, виданого уповноваженим органом, визначеним КМУ. Даним сертифікатом було підтверджено відповідність конструкції і технічного стану належного позивачу транспортного засобу INFINITI FX35, VIN-код НОМЕР_2 та його складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обовязковим вимогам правил, нормативів і стандартів України.

Звертає увагу, що з 01.01.2016 року в Україні оцінка відповідності колісних транспортних засобів здійснюється відповідно до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 №521. Даним порядком запроваджено в Україні процедуру допуску колісних транспортних засобів до експлуатації і факт реєстрації в Україні транспортного засобу INFINITI FX35, VIN-код НОМЕР_2 , вказує на його відповідність вимогам чинного законодавства України, зокрема, нормам, стандартам, тощо. В свою чергу, перед придбанням позивачем транспортного засобу та до реєстрації такого транспортного засобу за позивачем, уповноваженим експертом відповідного сервісного центру МВС було проведено всебічний огляд автомобіля та видано акт про можливість постановки такого автомобіля на огляд, що вказує на відсутність будь-яких переобладнань з порушенням відповідних правил, норм і стандартів України.

Також позивач просив стягнути на його користь понесені ним судові витрати по справі, в тому числі витрати на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд, 3), а саме: судовий збір у розмірі 496, 20 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.

Вважає, що було порушено процедурні питання складення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП. З винесеною відносно нього постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

22 лютого 2022 року через підсистему Електронний суд представник позивача адвокат Герасимова Т.І. подала додаткові письмові пояснення, в яких просила суд звернути увагу на те, що транспортний засіб INFINITI FX35, № кузова НОМЕР_2 (який наразі належить позивачу, було придбано та ввезено на митну територію України та в подальшому вперше зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства та на його виконання. Як про те зазначено в тексті позовної заяви, 19.01.2022 року з метою отримання доказів на обґрунтування заявлених у позовній заяві вимог та підтвердження зазначених у ній обставин, адвокатом Герасимовою Тетяною Ігорівною до Головного сервісного центру МВС було надіслано адвокатський запит щодо надання інформації про першу реєстрацію належного позивачу транспортного засобу INFINITI FX35, VIN-код НОМЕР_2 , на території України та про надання копій документів, на підставі яких було здійснено таку реєстрацію, зокрема, копії передбаченого законом сертифікату відповідності транспортного засобу. Так, у відповідь на вищевказаний адвокатський запит було отримано лист Головного сервісного центру МВС № 31/107аз від 26.01.2022 (копія додається), з якого вбачається, що перша державна реєстрація транспортного засобу INFINITI FX35, № кузова НОМЕР_2 , на митній території України була здійснена на підставі сертифікату відповідності № UA.009.45698-20 від 26.05.2020, виданого ТОВ УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ. Даним сертифікатом було підтверджено відповідність конструкції і технічного стану належного позивачу транспортного засобу INFINITI FX35, № кузова НОМЕР_2 , та його складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України. Копія сертифікату відповідності № UA.009.45698-20 від 26.05.2020, виданого ТОВ УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ буде надана до суду невідкладно після її отримання від органу, який здійснював реєстраційні дії. У разі встановлення під час контролю відповідності технічного стану, за допомогою спеціальних пристроїв (приладів) несправностей системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інших технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або невідповідності його технічного стану вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, або його переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів інформація щодо результатів контролю надсилається до територіального органу з надання сервісних послуг МВС для визнання недійсним протоколу перевірки технічного стану цього транспортного засобу. З огляду на вище процитовані положення Інструкції слід зауважити, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно позивача, інспектором ОСОБА_2 не було складено Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, як того вимагають положення Інструкції. Більше того, так звана перевірка належного позивачу транспортного засобу на предмет начебто невідповідності його технічного стану вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації або його переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів була здійснена інспектором ОСОБА_2 без застосування будь-яких передбачених Інструкцією спеціальних пристроїв (приладів). Вищенаведене свідчить про грубе порушення інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Валуєвою Дариною Михайлівною вимог Інструкції та в сукупності з іншими обставинами справи вказує на протиправність оскаржуваної постанови серії ЕАО № 5214570 та відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

28 січня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача на адресу суду за вх. № 13149 від 08.06.2022 року надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення оскільки вважає, що вона винесена правомірно, виходячи з того, що пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилається, що наявність на момент проведення державної реєстрації транспортного засобу INFINITI FX35, д.н.з. НОМЕР_1 сертифіката відповідності конструкції і технічного стану не підтверджує відповідність технічного стану вищевказаного автомобіля на момент винесення постанови.

Зазначає, що з 01 січня 2017 року наказом Про скасування національних нормативних документів, національних нормативних документів, гармонізованих з міждержавними нормативними документами, та міждержавних нормативних документів в Україні Державного підприємства Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості №392 від 21.11.2016 року скасовано ДСТУ UN/ECE R 48:02:2002 Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно установлення пристроїв освітлення та світлової сигналізації, тому посилання позивача в позовній заяві на такий нормативний документ є необгрунтованим та безпідставним, а тому вважає, що твердження позивача вводять суд в оману, що наводить на думку, що останній бажає ухилитися від адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Щодо співмірності стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то представник відповідача вважає, що сума у 3000 грн. є не співмірною складності справи, оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику строрін; обсягом проведеної роботи. Також звертає увагу, що справа №361/585/22 відноситься до категорії справ незначної складності та по ним є стала судова практика, а тому написання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль та знань, як наслідок сума витрат на її написання є завищеною. У зв`язку з викладеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, особи, які беруть участь у справі не викликались та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5214570 від 09.01.2022 року зазначено, що 09 січня 2022 року о 02:31:44 в м. Київ, вул. Алмазова, 4 водій ОСОБА_1 порушив вимоги ДСТУ 3649 п. 6.5, а саме покажчики повороту на колісному транспортному засобі працювали в режимі червоного кольору, чим водій порушив п. 31.3 а Правил дорожнього руху експлуатація транспортного засобу у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно п.31.3 а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.01.2022 року відповідачу було роз`яснено його право, щодо доказування правомірності свого рішення та запропоновано надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на докази якими він обґрунтовується.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Відповідно до розділу III п. 9 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до розділу IV розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі.

Згідно статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Вказані норми інструкцій відповідають вимогам ст. ст. 283, 285 КУпАП, щодо розгляду та складання постанови по справі відповідною посадовою особою.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлений ст. 279 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Стороною відповідача суду не надано доказів на спростування зазначених доводів позивача, а також не доданий відеозапис події.

Водночас будь-яких доказів, які б свідчили про порушення позивачем наведених вище зазначених приписів ПДР, відповідачем не надано, а у матеріалах справи як доказ наявна лише постанова, яка є предметом оскарження. Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, чи інших доказів того, що ОСОБА_1 09.01.2022 року о 02 год. 31 хв. за адресою: м.Київ, вул. Алмазова, 4 порушив вимоги п. 6.5 ДСТУ 3649, а саме покажчики повороту на колісному транспортному засобі працювали в режимі червоного кольору, чим водій (позивач) порушив п. 31.3 а Правил дорожнього руху експлуатація транспортного засобу у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відтак, об`єктивної сторони правопорушення під час судового розгляду встановлено не було, відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б доводили наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, а тому суд вважає безпідставним притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає недоведеними обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїЕАО №5214570, складену 09.01.2022 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Валуєвою Дариною Михайлівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч.3 статті 286 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інші проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 справі №520/6658/21).

Суд звертає увагу, що представник відповідача заперечив щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої (правової) допомоги адвоката.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а, у постанові від 04.03.2021 у справі № 280/429/19.

На підтвердження наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії таких документів: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 19.01.2022 серії ВВ №1020701; ксерокопія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1022.

Разом з тим суд зазначає, що всупереч ч. 7 ст. 139 КАС України позивачем та його представником не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу (договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Також позивачем не додано договір про надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом даної справи, відтак позовна заява в частині витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 3000 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 241-250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5214570 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд, 3), на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 496 (чотириста девяносто шість) грн. 20 коп.

У іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Радзівіл А.Г.