Справа № 420/26783/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/26783/23

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

визнати протиправним та скасувати пункт 14 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 28 липня 2023 року № 13/д про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 ОСОБА_1 , доньці загиблого внаслідок захисту Батьківщини підполковника ОСОБА_2 ;

зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з доданими документами ОСОБА_1 про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її годувальника підполковника ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батько її - ОСОБА_2 загинув внаслідок захисту Батьківщини. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 позивач звернулась за отримання одноразової грошової допомоги, проте Міністерством оборони України винесено рішення від 02.12.2022 року про повернення документів на доопрацювання у зв`язку з неможливістю встановлення факту перебування повнолітніх дітей на утриманні загиблого.

Позивач стверджує, що після розлучення батьків у 2012 році вона залишилась проживати разом з матір`ю, однак з батьком мала тісний зв`язок, завжди спілкувались, він приймав безпосередню участь у її вихованні, мали взаємні права та обов`язки, він надавав фінансову підтримку, яка була для неї постійним і основним джерелом для існування.

Міністерство оборони України заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітні діти загиблого особами, що перебували на утриманні ОСОБА_2 , як передумови для реалізації права заявників на отримання часток одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем не доведено, що вона перебувала на повному утриманні батька або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним та основним джерелом засобів для існування.

Апелянт наголошує, що надані позивачем докази, а саме виписки з банку про перекази грошових коштів не доводять, що вона перебувала на повному утриманні свого батька. Також в позовній заяві не вказано про сімейний стан, що не дає можливості встановити коло осіб, які спільно проживають з позивачем.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечувала проти її задоволення та просила суд залишити оскаржуване рішення без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 своїм правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Відповідно до донесення від 28.08.2022 року № 0666/35/4404 командира військової частини НОМЕР_1 на адресу командира військової частини НОМЕР_2 про смерть (загибель) підполковника ОСОБА_2 , начальника відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 через ракетний обстріл противника по позиціям, внаслідок ракетно-вибухової травми та множинних переломів кісток скелета, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби із захистом Батьківщини та дій, передбачених законом, поховано 26 липня 2022 року на кладовищі с. Гвардійське Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області. Склад сім`ї, яка знаходилася на утриманні: донька ОСОБА_1 , 2000 р.н., син ОСОБА_4 , 1992 р.н. (а.с.18).

Згідно Витягу з особової справи підполковника ОСОБА_2 від 21.08.2022 року № 0666/35/4403 сімейний стан: був одружений, дружина ОСОБА_5 , розлучений; син ОСОБА_4 , 1992 р.н.; донька ОСОБА_1 2000 р.н. (а.с. 21-22).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , його діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись за отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.01.2023 року № 943/224 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 доведено до відома рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (а.с. 23).

Згідно з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02 грудня 2022 року № 297 вказано, що неможливо встановити, чи є повнолітні діти загиблого особами, що перебували на утриманні ОСОБА_2 . За поданими документами про місце реєстрації сина та дочки неможливо встановити, що вони проживали разом зі своїм батьком, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки, а також, чи мають вони власні сім`ї. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітні син і дочка були членами сім`ї загиблого підполковника ОСОБА_2 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними спільних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», неможливо встановити право заявників на отримання часток одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання (а.с.24).

15.05.2023 року позивач подала заяву до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій просила долучити копію посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_3 (а.с 62-34).

ІНФОРМАЦІЯ_5 сформовано та передано до Міністерства оборони України висновок з документами щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 на ОСОБА_2 (а.с.66-68).

Згідно з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28 липня 2023 року № 13/д вказано, що неможливо встановити, чи є повнолітні діти загиблого особами, що перебували на утриманні ОСОБА_2 . За поданими документами про місце реєстрації сина та дочки неможливо встановити, що вони проживали разом зі своїм батьком, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки, а також, чи мають вони власні сім`ї. Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітні син і дочка були членами сім`ї загиблого підполковника ОСОБА_2 (судове рішення про встановлення факту, що має юридечне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними спільних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», неможливо встановити право заявників на отримання часток одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання (а.с.25-26).

Вважаючи порушеним своє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З матеріалів справи судом встановлено, що батьки позивача з 05.10.2012 року розлучені. Водночас загиблий ОСОБА_2 постійно спілкувався зі своєю донькою ОСОБА_1 , про що свідчить, зокрема, роздруківка з банківського рахунку ОСОБА_1 , з якого вбачається, що батько до загибелі регулярно переказував їй кошти; також в матеріалах справи містяться спільні фотознімки позивача з батьком, на яких загиблий ОСОБА_2 в т.ч. у військовій формі.

Зважаючи на викладені обставини, а також з огляду на положення ст.3 СК України, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 .

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону №2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі : загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно ст.16-1 Закону №2011, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022 року застосовується з 24.02.2022 року).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 року по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок №975; тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» прийнято постанову від 28. Лютого 2022 №168 (далі - постанова №168, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналіз правових норм Закону № 2011-XII та постанов Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та від 28 лютого 2022 №168, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), свідчать, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Отже, одноразова грошова допомога виплачується:

1) членам сім`ї військовослужбовця;

2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Обставина, що причина смерті ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини, відповідачем не заперечується.

Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи належить ОСОБА_1 до члена сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , які відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII мають право на отримання спірної одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Частиною першою статті 5 Сімейного кодексу України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , втратила статус дитини після досягнення нею повноліття.

У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №456/1258/17 суд касаційної інстанції сформував правову позицію, згідно з якою для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести факт проживання з загиблим, наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Суд першої інстанції, вирішуючи цей спір в порядку адміністративного судочинства, досліджував докази, на підставі яких позивач доводить наявність між нею та батьком спільних прав та обов`язків, та надав оцінку рішенню відповідача з урахуванням цих доказів.

У постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, і вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

В позасудовому порядку підлягають розгляду заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постановах від 08.11.2019 у справі № 161/853/19, від 18.12.2019 у справі № 370/2598/16-ц.

З огляду на зазначене, встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність спільних прав та обов`язків між позивачем та її батьком не віднесено до компетенції відповідача, та не може встановлюватись в позасудовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Аналогічне правило закріплено в частині четвертій статті 172 КАС України про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Повертаючись до предмета спору цієї справи, а саме протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, необхідно зауважити, що оспорюване рішення відповідача щодо повернення позивачу на доопрацювання заяви мотивовано саме відсутністю доказів на підтвердження факту того, що повнолітня дочка перебувала на утриманні загиблого. Зокрема відповідач вказує, що не надано рішення суду, яким встановлено факт, що має юридичне значення, тобто факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними спільних прав та обов`язків.

Відповідно до обставин даної справи, позивач не заперечує відсутність рішення суду, яким встановлено факт, що має юридичне значення, тобто факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність спільних прав та обов`язків між нею та її батьком.

З огляду на встановлені процесуальні обмеження, суд адміністративної юрисдикції також позбавлений можливості встановити відповідні обставини, як необхідну передумову для визначення за позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168.

За таких обставин колегія суддів вважає, що на момент винесення спірного рішення, у відповідача були відсутні необхідні документи, передбачені для виплати одноразової грошової допомоги, а встановлення факту того, що повнолітня дочка перебувала на утриманні загиблого не віднесено до компетенції відповідача, тому повертаючи документи на доопрацювання комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги діяла у межах повноважень та відповідно до вимог Закону № 2011-XII та Порядку № 975.

Таким чином, під час розгляду даної справи колегія суддів не встановила правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 22 вересня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко