Справа № 400/15085/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/15085/23

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

13 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в переході з пенсії за віком на пенсію за вислугою років від 20.06.2023 № 75;

- зобов`язати Головне правління ПФУ у Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію за вислугою років.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому у переведені з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, оскільки позивач набув право на пенсію за вислугу років з 2002 року та отримував таку пенсію до 2019 року.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що законодавством не передбачене переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років після досягнення пенсійного віку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем ставиться питання саме про поновлення (переведення) виплати пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 з 05 вересня 2002 року перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ.

З 24 липня 2019 року, позивача, за його заявою, переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У червні 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням ПФУ в Харківській області.

Рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області від 20.06.2023 № 75 ОСОБА_1 відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, оскільки після досягнення пенсійного віку перехід на пенсію за вислугу років не передбачений.

Вважаючи протиправними дій пенсійного органу щодо не переведення на інший вид пенсії, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія за вислугу років є пільговою, з огляду на те, що за певних умов дає можливість особі раніше стати отримувачем пенсії. Чинним законодавством не передбачено підстав для переходу на пенсію за вислугою років після настання пенсійного віку.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями ст. 26 Закону України №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Аналогічне право на переведення з одного виду пенсії на інший міститьст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до якої переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ст.51 Закону № 1788, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Приписами п. «е» ст.55 Закону № 1788, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

За обставинами справи, ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до п. «е» ст.55 Закону № 1788 з 05.09.2022 року.

Отже, позивач набув право на отримання пенсії за вислугу років у 2002 році. Якби ОСОБА_1 , після досягнення 60 річного віку не подав заяву про переведення на пенсію за віком на підставі Закону № 1058, він би продовжив отримувати пенсію за вислугу років на підставі Закону № 1788.

Судова колегія вважає обґрунтованими доводи апелянта, про те, що ст.51 Закону № 1788 не містить прямої заборони на поновлення (переведення) на пенсію за віком після настання пенсійного віку.

Крім того, ст.55 Закону № 1788 взагалі не містить жодних застережень щодо віку, з якого особа має право на отримання такої пенсії.

Крім того, ч.4 ст.114 Закону № 1058 також передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів за наявності стажу творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію.

З викладеного вбачається, що жодним нормативно правовим актом не визначено, що після досягнення пенсійного віку особа не має права на призначення чи переведення на пенсію за вислугу років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач маж право на переведення його з пенсії за віком на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п.2-1 Перехідних положень Закону № 1058, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", а саме: станом на 11.10.2017 року ОСОБА_1 має вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а отже пенсія за вислугу років призначається за його зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Викладене додатково підтверджує право позивача на переведення його на пенсію за вислугу років, з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" на підставі вимог п.2-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 ..

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ставка судового збору у суді першої інстанції становила 1073, 60 грн, у суді апеляційної інстанції 1 610,40 грн, у загальному розмірі 2 684 грн. Отже на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2 684 грн.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 18 грудня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком на пенсію за вислугою років від 20.06.2023 № 75.

Зобов`язати Головне правління ПФУ у Харківській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з 12 червня 2023 року на пенсію за вислугу років, з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення", на підставі приписів п.2-1 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Головного управління ПФУ в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко