Справа № 280/385/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАМІНИ СТОРОНИ У СПРАВІ

13 травня 2024 року Справа № 280/385/24
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд в складі головуючого: судді Семененко М.О., розглянувши заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зміну сторони відповідача (боржника) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати з 01.12.2022 призначену ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме: за 2019, 2020, 2021 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору сумі 1211,20 грн.

25.04.2024 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 набрало законної сили.

02.05.2024 до суду надійшла заява відповідача, в якій, з посиланням на ст.52, 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) просить про заміну сторони відповідача (боржника) у справі №280/385/24 на Пенсійний фонд України.

Ухвалою від 06.05.2024 призначено заяву до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.05.2024; запропоновано ОСОБА_1 , Пенсійному фонду України у строк до 13 травня 2024 року висловити свою позицію з питань, викладених у заяві про заміну сторони відповідача (боржника) в адміністративній справі №280/385/24, подавши письмові пояснення до Запорізького окружного адміністративного суду.

13.05.2024 представник ОСОБА_1 , адвокат Воронкова О.І, надіслала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що Пенсійний фонд України не наділений повноваженнями щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, оскільки лише організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Вважає, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції, тобто заяву відповідачем подано не на тому етапі судового процесу, а тому вона не підлягає задоволенню.

Пенсійний фонд України не скористався правом на висловлення своєї позиції щодо заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зміну сторони відповідача (боржника) у справі, копія ухвали суду від 06.05.2024 вручена 06.05.2024 через систему "Електронний суд".

У судове засідання учасники справи та представник Пенсійного фонду України не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

З урахуванням змісту ч.9 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає судовому розгляду, та надає суду право розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи наведене, суд визнав за можливе розглянути заяву в порядку письмового провадження.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За змістом даної норми права процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №260/453/19, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконання судового рішення є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

Дану правову позицію підтримано в постановах від 04.10.2023 у справі № 805/2819/18-а, від 26.02.2024 у справі № 380/4844/21 від 07.03.2024 у справі № 2а/1270/2455/2012 тощо, фактичні обставини у яких хоча і не є подібними, проте, безпосередній підхід до розуміння спірногопитання суд вважає застосовним до цієї справи.

Отже, за вищенаведеною правовою позицією Верховного Суду, заміна сторони чи третьої особи в порядку правонаступництва допускається також на стадії виконання судового рішення.

Питання правонаступництва в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) було предметом розгляду Верховним Судом в постанові від 11.10.2019 у справі №812/1408/16, фактичні обставини у якій не є подібними до обставин даної справи, проте, безпосередній підхід до розуміння питання правонаступництва суб`єкта владних повноважень суд вважає застосовним до цієї справи.

Верховний Суд зазначив, що у спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При цьому, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270, від 13.03.2019 у справі № 524/4478/17, від 20.02.2019 у справі №826/16659/15, від 10.09.2020 у справі № 420/5772/18, від 30.11.2020 у справі №260/453/19.

Також, вирішуючи питання публічного правонаступництва, Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18 виходив із специфіки публічно-правових відносин, а саме: тієї обставини, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 02.11.2022 у справі № 580/4070/20.

До матеріалів справи не надано доказів того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області втратило або передало до Пенсійного фонду України, повноваження щодо здійснення перерахунку пенсії позивача, отже, не встановлено підстав правонаступництва у даній справі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішення про призначення позивачу пенсії у розмірі, який був спірним у даній справі, приймало саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, адже про це свідчить лист Пенсійного фонду України від 08.09.2023 №2800-030103-9/50368, яким на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було скеровано копію формуляра та документів на ОСОБА_1 для розгляду питання про призначення позивачу пенсії за віком (а.с.82).

Також, згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.09.2023 №0800-0304-5/66981, макет пенсійної справи позивача та атестат про призначення пенсії, з визначеним розміром що був спірним у даній справі, направлено до Пенсійного фонду України для організації переказу пенсії в Литовську Республіку (а.с.83).

Отже, у даній справі органом, який призначив позивачу пенсію у неналежному розмірі є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Доказів того, що компетенція щодо визначення розміру пенсії позивача передана до Пенсійного фонду України, до заяви не додано.

Наведене у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що заява про заміну відповідача (боржника) на правонаступника є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 48, 52, 241, 243, 248, 379 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про заміну відповідача (боржника) на правонаступника у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи та Пенсійному фонду України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13.05.2024.

Суддя М.О. Семененко