Справа № 320/6687/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2022-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року № 320/6687/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної податкової служби у Київській області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд стягнути податковий борг з податку на додану вартість із вироблення в Україні товарів (робіт, послуг) та з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 355 498,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств. Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача не обґрунтовані відповідно до норм чинного законодавства, не містять належних достовірних доказів. Також дані твердження позивача спростовуються документально, а саме податковими деклараціями та платіжними дорученнями з відмітками Управління Державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області. Тому відповідач вважає, що підстав для задоволенні позову немає.

Позивач подав до суду відповідь на відзив в якій останній підтримав позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Посадовими особами ГУ ДПС у Київській області встановлено, що за результатами своєї діяльності відповідач заборгував перед Державним бюджетом -355 498,63 грн.

Вищезазначений податковий борг виник внаслідок несплати відповідачем узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Так відповідачем самостійно було подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість:

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.01.2020 на суму - 32 021,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.02.2020 на суму - 13 008,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.03.2020 на суму - 47 582,00 грн., сплачено -- 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.04.2020 на суму - 12 993,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 15.05.2020 на суму - 13 096,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.07.2020 на суму - 11 948,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.08.2020 (зареєстровано контролюючим органом 18.08.2020) на суму - 15 693,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.09.2020 на суму - 5 010,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.10.2020 на суму - 53 375,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.11.2020 на суму - 8 886,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.12.2020 на суму - 275,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.01.2021 на суму - 24 629,00 грн., сплачено - 0 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.02.2021 (зареєстровано контролюючим органом 19.02.2021) на суму 12 957,00 грн., сплачено - 0 грн.

Сума боргу по самостійно задекларованим зобов`язанням становить 251 473,00 грн

Посадовими особами ГУ ДПС було проведено ряд перевірок, за результатами яких складено наступні Акти:

-Акт від 12.12.2019 Мо003606/10-36-53-04/8803649; - Акт від 19.02.2020 No000347/10-36-53-04/8803649; - Акт від 19.02.2020 Мо000594/10-36-53-04/8803649; - Акт від 20.10.2020 Мо201/10-36-04-15/8803649.

На підставі вищевказаних актів винесено податкові повідомлення-рішення, а саме: - Податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 13.01.2020 №, яким нараховано штрафних санкцій на суму - 53 729,05 грн;

??- Податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 13.01.2020 №, яким нараховано штрафних санкцій на суму - 3 280,50 грн;

??- Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 16.03.2020 №, яким нараховано основного зобов`язання - 6 162,00 грн., штрафних санкцій на суму - 1 540,50 грн;

??- Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 17.03.2020 N, яким нараховано штрафних санкцій на суму - 13 934,31 грн;

??- Податкове повідомлення-рішення форми «Ю» від 17.03.2020 N4, яким нараховано штрафних санкцій на суму - 67,50 грн;

- Податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 13.11.2020 N3398/0415, яким нараховано штрафних санкцій на суму - 21 928,12 грн.

Також, на підставі ст. 129 ПІК України, Відповідачу було нараховано пеню у розмірі - 3 383,65 грн.

Сума боргу по штрафним санкціям та пені становить - 104 025,63 грн.

Таким чином, загальна сума податкового боргу становить - 355 498,63 грн.

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Київській області відповідно до ст.42, 59 ПК України було направлено Відповідачу податкову вимогу форми «Ю» від 11.05.2019 №41718-53.

Станом на день звернення до суду Відповідачем вимога не оскаржувалась не скасована, та не відкликана, а відтак податкова вимога від 11.05.2019 №41718-53 є дійсною.

Враховуючи те, що відповідач самостійно не сплатив податкове зобов`язання, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходив з наступного.

За приписами, наведеними у статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з приписами підпунктів 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 цього Кодексу платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Отже, у випадку визначення податкового (грошового) зобов`язання органом ДФС граничним днем сплати буде десятий календарний день, що настає за днем отримання платником відповідного податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У силу підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 зазначеної статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, самостійно нараховані відповідачем суми податкового зобов`язання, а також грошове зобов`язання, визначене в податковому повідомленні-рішенні, та нарахована пеня, які не було оскаржено в установленому законом порядку, є узгодженим податковим боргом.

В обґрунтування своїх позовних вимог на застосування при вирішенні даного спору Податкового кодексу України, позивач посилається на наявний з відповідачем спір та наводить такі аргументи:

- відповідач заборгував перед Державним бюджетом 355 498,63 грн.;

- податковий борг виник внаслідок несплати відповідачем узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ;

- за результатами проведеної камеральної перевірки на предмет своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ було складено наступні Акти:

-Акт від 12.12.2019 №003606/10-36-53-04/8803649;

- Акт від 19.02.2020 №000347/10-36-53-04/8803649;

- Акт від 19.02.2020 №000594/10-36-53-04/8803649 ;

- Акт від 20.10.2020 №201/10-36-04-15/8803649 ;

Ознайомившись з копією позовної заяви та доданими до неї документами (матеріалами), військова частина НОМЕР_1 вважає її повністю не обґрунтованою, безпідставною, такою, що суперечить законодавству України, а тому викладає свої заперечення проти позову, які полягають у наступному.

В своїй позовній заяві позивач стверджує, що відповідач заборгував перед державним бюджетом - 355 498,63грн., а саме - податковий борг виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

від 16.01.2020 на суму - 32 021,00 грн;

від 17.02.2020 на суму - 13 008,00 грн;

від 17.03.2020 на суму - 47 582,00 грн;

від 16.04.2020 на суму - 12 993,00 грн;

від 15.05.2020 на суму - 13 096,00 грн;

від 16.07.2020 на суму - 11 948,00 грн;

від 17.08.2020 на суму - 15 693,00 грн;

від 17.09.2020 на суму - 5 010,00 грн;

від 16.10.2020 на суму - 53 375,00 грн;

від 16.11.2020 на суму - 8 886,00 грн;

від 16.12.2020 на суму - 275,00 грн;

від 19.01.2021 на суму - 24 629,00 грн;

від 18.02.2021 на суму 12 957,00 грн.

В рахунок даних зобов`язань, як стверджує позивач, відповідачем не було сплачено боргу.

Дані твердження позивача документально спростовуються податковими деклараціями та платіжними дорученнями з відмітками Управління Державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області про оплату, а саме:

податкова декларація за грудень 2019 від 16.01.2020 на суму - 32 021 грн. та платіжне доручення №26 від 20.01.2020 на суму - 32 021 грн.;

??податкова декларація за січень 2020 від 17.02.2020 на суму - 13 008 грн. та платіжне доручення №195 від 19.02.2020 на суму - 13 008 грн.;

??податкова декларація за лютий 2020 від 17.03.2020 на суму - 47 582 грн. та платіжне доручення №422 від 20.03.2020 на суму - 47 582 грн.;

??податкова декларація за березень 2020 від 16.04.2020 на суму - 12 993 гри. та платіжне доручення №793 від 21.04.2020 на загальну суму - 12 993 грн.;

??податкова декларація за квітень 2020 від 15.05.2020 на суму - 13 096 грн. та платіжне доручення № 133 від 18.05.2020 на суму - 13 096 грн.;

??податкова декларація за червень 2020 від 16.07.2020 на суму - 11 948 грн. та платіжне доручення № 762 від 17.07.2020 на суму - 11 948 грн.;

??податкова декларація за липень 2020 від 17.08.2020 на суму - 15 693 грн. та платіжне доручення №2142 від 19.08.2020 на суму - 15 693 грн.;

??податкова декларація за серпень 2020 від 17.09.2020 на суму - 5 010 грн. та платіжне доручення №2590 від 24.09.2020 на суму - 5 010 грн.;

??податкова декларація за вересень 2020 від 16.10.2020 на суму - 53 375 грн. та платіжне доручення №2898 від 19.10.2020 на суму - 53 375 грн.;

??податкова декларація за жовтень 2020 від 16.11.2020 на суму - 8 886 грн. та платіжне доручення №3271 від 17.11.2020 на суму - 8 886 грн.;

??податкова декларація за листопад 2020 від 16.12.2020 на суму - 275 грн. та платіжне доручення №3791 від 18.12.2020 на суму - 275 грн.;

??податкова декларація за грудень 2020 від 19.01.2021 на суму - 24 629 грн. та платіжні доручення №79 та №80 від 25.01.2021 на загальну суму - 24 629 грн.;

- податкова декларація за січень 2021 від 18.02.2021 на суму - 12 957 грн. та платіжні доручення №191 та №192 від 17.02.2021 на загальну суму - 14 257 грн.

У своїй позовній заяві позивач стверджує, що за результатами проведеної камеральної перевірки на предмет своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ за 2019 - 2020 було складено відповідні акти: від 12.12.2019 №003606/10-36-53-04/8803649, від 19.12.2019 №000347/10-36-53-04/8803649; ??від 19.12.2019 №000594/10-36-53-04/8803649; ??від 20.10.2020 №201/10-36-04-15/8803649 та прийняті податкові повідомлення-рішення: -від 13.01.2020 № на суму - 53 729,05 грн.; -від 13.01.2020 № на суму - 3 280,50 грн.

Дані твердження позивача документально не підтвердженні, докази на які посилається позивач відсутні в матеріалах доданих до позовної заяви, належним чином відповідачу не вручалися, натомість до позову додано акт камеральної перевірки від 05.12.2018 №002758/10-36-53-05/ НОМЕР_2 та податкове повідомлення від 20.12.2018 №, які були предметом оскарження відповідачем.

Вищевказаний акт камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН відповідачем не погоджено та не підписано, про що зазначалося неодноразово листом на адресу ГУ ДФС у Київській області.

Також, Відповідач зазначив, що податкова вимога ГУ ДФС у Київській області форми «ю» від 11.05.2019 №41718-53, на яку посилається позивач в своєму позові як і у справі 320/4022/20.

Викладені обставини та факти були беззаперечно та повністю розглянуті та досліджені, дана належна законна оцінка у справі 320/4022/20.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що спірна заборгованість сплачена до державного бюджету, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9,14,73-78,90,143,242-246,250,255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.