Справа № 400/14220/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 р. № 400/14220/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування рішення від 13.07.2023 № 61 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі-відповідач-1), в якій просить:

- скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 13.07.2023 № 61 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати страховий стаж за періоди роботи протягом вересня 1983 року - лютого 2006 року, а саме: з 01.09.1983 до 01.08.1986, з 01.08.1986 до 31.10.1986, з 16.01.1989 до 26.03.1991, з 02.01.1992 до 01.10.1992, з 30.11.1994 до 20.01.1997, з 02.10.2000 до 01.02.2002, з 01.10.2004 до 01.02.2006, згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1986, засвідченої Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з листопада 2015 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. З перших днів повномасштабного вторгнення рф на територію України позивач безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у місті Маріуполь Донецької області. У період ведення бойових дій на території міста Маріуполь із оригіналів документів у позивача було тільки посвідчення військовослужбовця. Всі інші його документи знаходились за адресою орендованої квартири, і, коли місто Маріуполь потрапило в окупацію, військові рф проводили зачистку та всі оригінали документів, в тому числі і трудову книжку, забрали. У особовій справі позивача залишилася копія трудової книжки, яку було зроблено відділом кадрів Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. Начальник відділу кадрів майор ОСОБА_2 видала позивачу засвідчену копію трудової книжки, яку позивач надав до Пенсійного фонду України для призначення пенсії.

Позивач зазначає, що будь-які документи, які б підтвердили його трудову діяльність, він надати не має можливості з об`єктивних обставин, тому що всі підприємства, організації, установи перебувають на тимчасово окупованій території України. Архівні дані відсутні. Свідки, які б могли підтвердити трудову діяльність, відсутні (перебувають на тимчасово окупованій території або померли). Позивач звертає увагу, що єдиний наявний у нього документ - копія трудової книжки, яка була зроблена відділом кадрів військової частини та залишилася у його особовій справі. Іншого способу довести його трудову діяльність, ніж подання копії трудової книжки, позивач не має.

Натомість оскаржуваним рішенням відповідач-1 відмовив позивачу в призначенні пенсії, оскільки не зарахував до його страхового стажу періоди роботи відповідно до вищезазначеної копії трудової книжки.

Ухвалою від 27.11.2023 суд залучив до участі у справі в статусі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач-2).

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з вересня 1983 року до лютого 2006 року, оскільки до заяви про призначення пенсії додано скановану копію трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1986. Скановану копію оригіналу трудової книжки та/або уточнюючі довідки про періоди роботи позивачем не надано. За наданими до заяви про призначення пенсії документами встановлено, що страховий стаж позивача склав 11 років 4 місяці 22 дні, стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років - не визначено.

Відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує і просить відмовити в позові, зазначаючи, що позивачем не було дотримано визначених нормативними документами умов подання документів, Відповідач-2 вважає, що відповідач-1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач-2 вказує, що рішення про відмову в призначенні пенсії не передбачає здійснення дій з призначення та виплати пенсії. Лише за умови призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії, відповідно до пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповіді на відзиви до суду не надходили.

У зв`язку з тим, що від учасників справи не надходило заяв про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з листопада 2015 року, що підтверджується записами у військовому квитку позивача та витягом з наказу від 26.11.2015 № 244.

З 24.02.2022 до 28.03.2022 позивач перебував у місті Маріуполь Донецької області, безпосередньо беручи участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Зазначене підтверджується довідкою від 08.02.2023 № 573.

З пояснень позивача, наведених у позовній заяві і відповідачами не заперечених і не спростованих, суд установив, що під час перебування позивача у місті Маріуполь був втрачений оригінал трудової книжки позивача.

Позивач звертався до Державного архіву Донецької області задля отримання довідок про трудовий стаж, але зазначені звернення не були задоволені через перебування установ і підприємств, в яких працював позивач, на тимчасово окупованій території України (лист від 04.09.2023 № 01-31/427). У частині запитуваної позивачем інформації Держархів Донецької області перенаправив запит позивача до Маріупольської міської ради та Селидівського професійного ліцею.

Відповідь від Селидівського професійного ліцею позивачу, за його поясненнями, не надходила.

Виконавчий комітет Маріупольської міської ради листом від 25.09.2023 № 12.8-1067-16 повідомив, що проведення активних бойових дій на території міста Маріуполь із подальшою окупацією міста спричинили знищення та втрату більшої частини кадрових документів відповідного кадрового та архівних підрозділів, а відсутність вільного доступу до документації ще й ускладнює на цей момент процес відновлення відповідних документів і справ, внесених до номенклатури міської ради.

За такого заходи, вжиті позивачем для отримання архівних довідок, не дали результату.

Позивач пояснює в позовній заяві, що свідки, які б могли підтвердити його трудову діяльність, зазначену в трудовій книжці, відсутні (перебувають на тимчасово окупованій території або померли).

04.07.2023 позивач засобами вебпорталу Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії за вислугу років, до якої додав, серед іншого, копію трудової книжки НОМЕР_1 , засвідчену посадовою особою відділу кадрів Військової частини НОМЕР_3 .

У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться такі записи про роботу:

01.09.1983 - прийнятий на роботу робітником у Радгосп «Криничанський» та направлений на навчання до СПТУ №151 на 3-річні курси трактористів машиністів широкого профілю);

- 01.08.1986 - після закінчення курсів переведений трактористом машиністом широкого профілю 3 класу;

- 31.10.1986 - звільнений у зв`язку з призовом в радянську армію;

- з 11.11.1986 до 13.12.1988 - військова служба в рядах радянської армії;

- 16.01.1989 - прийнятий машиністом бульдозера 5 розряду на Макіївському спеціалізованому управлінні екскавації треста «Донбасспецексковація»;

- 26.03.1991 - звільнений за власним бажанням;

- 02.01.1992 - прийнятий на посаду тракториста у Виноградненську сільську раду;

- 01.10.1992 - звільнений за власним бажанням;

- 30.11.1994 - прийнятий на посаду сторожа 1 ставка у Кирилівський дитячий садок;

- 20.01.1997 - звільнений за скороченням штату;

- 02.10.2000 - прийнятий на роботу підсобним робітником у філію «Профіт» ТОВ «БиК»;

- 01.02.2002 - звільнений за власним бажанням;

- 01.10.2004 - прийнятий ковалем ділянки ЕМО у ТОВ УДП «Корпорація Донвугілля»;

- 01.06.2005 - переведений водієм легкового автотранспорту;

- 01.02.2006 - звільнений за власним бажанням.

За принципом екстериторіальності, заяву позивача розглянув відповідач-1.

Рішенням від 13.07.2023 № 61 відповідач-1 відмовив позивачу в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років. Відсутність стажу мотивована незарахуванням до страхового стажу періодів роботи відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 з вересня 1983 року до лютого 2006 року. Наявний у позивача страховий стаж відповідач-1, як зазначено в рішенні, обчислив у 11 років 4 місяці 22 дні.

Розрахунком стажу підтверджується, що частина спірного періоду зарахована до страхового стажу позивача, а саме: з 02.10.2000 до 31.01.2002 та з 01.10.2004 до 26.12.2005.

За такого із спірного періоду до страхового стажу позивача не зараховані такі періоди роботи: з 01.09.1983 до 01.08.1986, з 01.08.1986 до 31.10.1986, з 16.01.1989 до 26.03.1991, з 02.01.1992 до 01.10.1992, з 30.11.1994 до 20.01.1997, 01.02.2002, з 27.12.2005 до 01.02.2006.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 21 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), особам, які на день набрання чинності Закону України від 03.11.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі- Закон № 2148-VIII) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788-XII.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8- 1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пункт 1 Порядку № 637 передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційнокомунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 2.23. Порядку 22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій російською федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Ураховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд дійшов переконання, що відповідач-1 діяв законно, не зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи за копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 , оскільки відповідне законодавство не містить прямої вказівки на те, що для підтвердження страхового стажу для призначення пенсії може подаватися засвідчена за місцем роботи копія трудової книжки, а до заяви про призначення пенсії не додавалися копії листів Держархіву Донецької області і Маріупольської міської ради, які свідчать про неможливість отримання архівних довідок.

За такого відповідач-1 об`єктивно не міг дійти висновку про належність наданої копії трудової книжки НОМЕР_1 як документа на підтвердження страхового стажу позивача.

Разом з тим, пункт 3 Порядку № 637 не містить вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватися страховий стаж. Зокрема, передбачено також, що за відсутності трудової книжки (мається на увазі оригінал) для підтвердження стажу роботи приймаються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Подана позивачем копія трудової книжки засвідчена за місцем проходження ним військової служби, її записи не викликають сумнівів у їхній справжності.

За такого, ураховуючи пункт 3 Порядку № 637 і право позивача на соціальний захист, суд дійшов переконання, що засвідчена Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України копія трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 повинна бути взята до уваги для обчислення страхового стажу позивача, а зазначені в ній періоди роботи зараховані до стажу позивача, тому відповідача-1 належить зобов`язати зарахувати відповідні періоди до страхового стажу позивача і повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Суд не перевіряє сплату страхових внесків за період з 01.01.2004, оскільки, за усталеною практикою Верховного Суду, працівник не може бути позбавлений соціального захисту через невиконання роботодавцями обов`язків із сплати за нього страхових внесків.

Підстав для покладення будь-яких зобов`язань на відповідача-2 немає, ураховуючи, що за пунктом 4.10 Порядку № 22-1, електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу Пенсійного фонду за місцем фактичного проживання особи після призначення пенсії для здійснення її виплати.

Отже, позовну заяву належить задовольнити частково, оскільки частина спірного періоду зарахована до страхового стажу позивача.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код - 13844159) задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 13.07.2023 № 61.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1983 до 01.08.1986, з 01.08.1986 до 31.10.1986, з 16.01.1989 до 26.03.1991, з 02.01.1992 до 01.10.1992, з 30.11.1994 до 20.01.1997, 01.02.2002, з 27.12.2005 до 01.02.2006 на підставі копії трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1986, засвідченої Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.07.2023 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна