Справа № 440/16606/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/16606/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - позивач, військова частина НОМЕР_1 НГУ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення помилково сплачених коштів у розмірі 44048,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на те, що відповідач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, наказом від 16.06.2022 звільнена з військової служби з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі 44048,25 грн. Однак за результатами аудиту встановлено помилковість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, внаслідок чого виникла переплата, стягнення якої є предметом цього спору.

2. Позиція відповідача.

Відповідач надала до суду відзив на позов, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 41-45/. Свою позицію мотивувала посиланням на відсутність підстав для стягнення з неї коштів у розмірі 44048,25 грн, оскільки вона мала право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

Позивач у період з 20.04.2018 по 16.06.2022 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, що учасники справи не заперечують.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 16.06.2023 №174 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби в НГУ та виключено зі списків особового складу старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" /а.с. 11/.

Цим наказом визначено виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу після звільнення з військової служби за 12 років вислуги у розмірі 88096,50 грн /а.с. 11/.

11.07.2022 вихідна допомога сплачена відповідачу /а.с. 12/.

23.06.2023 до військової частини НОМЕР_1 НГУ надійшов рапорт начальника служби внутрішнього аудиту ЦТУ від 23.06.2023 щодо стану дотримання законодавства під час здійснення видатків на грошове забезпечення військовослужбовцям /а.с. 14-16/.

У згаданому рапорті повідомлено, що перевіркою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за контрактом встановлено факт виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (12 років військової служби) у розмірі 88096,50 грн, що є безпідставним. Також у рапорті зазначено, що 21.06.2023 ОСОБА_1 внесла на рахунок військової частини кошти у розмірі 50% у розмірі 44048,25 грн.

Листом військової частини НОМЕР_1 НГУ від 01.08.2023 ОСОБА_1 надіслано повідомлення про необхідність відшкодування грошових коштів у розмірі 44048,25 грн /а.с. 17/.

Відповідач у заяві від 07.08.2023 повідомила командира військової частини НОМЕР_1 НГУ про відсутність, на її думку, підстав для повернення коштів, вважаючи, що одноразова грошова допомога у розмірі 25% місячного грошового забезпечення їй правомірно виплачена з урахуванням приписів абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" /а.с. 18/.

Посилаючись на невідшкодування відповідачем коштів у розмірі 44048,25 грн у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

У силу абзаців першого, другого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260).

Пунктами 1-3 розділу ХХХІІ Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом частин першої, другої статті 3 Закону України від 03.10.2019 №160-IX "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (надалі - Закон №160-IX) підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

У силу пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Цей спір стосується наявності підстав для стягнення з колишнього військовослужбовця одноразової грошової допомоги, нарахованої та виплаченої такому військовослужбовцю військовою частиною під час його звільнення з військової служби.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що за результатами аудиту військової частини НОМЕР_1 НГУ начальником служби внутрішнього аудиту Центрального територіального управління НГУ складений рапорт від 23.06.2023, у якому зазначено про безпідставність виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 88096,50 грн, 44048,25 грн з яких відповідач відшкодувала добровільно, а решту належить стягнути в судовому порядку /а.с. 14-16/.

Однак суд звертає увагу на те, що у силу наведених вище приписів статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям "грошова винагорода", "одноразова грошова допомога при звільненні" та "оплата праці" і "заробітна плата", які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними.

Рівнозначність цих понять обумовлена наявністю у сторін прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків та врегульоване спеціальними законами: Законом України "Про оплату праці", Кодексом законів про працю України, а також іншими підзаконними нормативними актами.

Зокрема, такий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 у справі №820/4748/17, від 12.09.2019 у справі №812/1255/17, від 02.07.2020 у справі №812/792/17, від 07.02.2022 у справі №420/7697/21.

Отож на спірні відносини поширюють свою дію приписи статті 1215 ЦК України.

Суд враховує, що виплата відповідачу одноразової грошової допомоги при звільненні здійснена військовою частиною НОМЕР_1 НГУ добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з діях ОСОБА_1 .

На спірні відносини не поширюються приписи Закону №160-IX, а будь-яким іншим чинним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку відповідача відшкодувати військовій частині НОМЕР_1 НГУ кошти у розмірі 44048,25 грн, виплачені їй у якості одноразової грошової допомоги при звільненні.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів у розмірі 44048,25 грн.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 29/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 НГУ та за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба