Справа № 443/626/24
Суддя: ПАВЛІВ А. І.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №443/626/24
Провадження №2-а/443/13/24
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора СРПП Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Мандзій Максима Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1716276 від 22.03.2024,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позов до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора СРПП Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Мандзій М.М. (відповідачі), у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1716276 від 22.03.2024 та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що постанова складена з грубим порушенням її прав, зокрема їй не було роз`яснено її прав, передбачених статтею 268 КУпАП, у тому числі право на залучення адвоката при складанні постанови про адміністративне правопорушення. Жодного адміністративного правопорушення, яке зазначено в оскаржуваній постанові, вона не вчиняла, оскаржувану постанову отримала поштою 25.03.2023. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки на місці складання оскаржуваної постанови жодних осіб, які б могли підтвердити факт вчинення нею зазначеного правопорушення, не було, вона заперечувала факт даного порушення.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

Позивачка у судове засідання не з`явився, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області та відповідач інспектор Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Мандзій М.М. у судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, правом на подання відзиву не скористалися.

Заяви, клопотань, подані учасниками справи.

Позивачкою подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с.13), заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову у повному обсязі (а.с.32).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 08.04.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачці строк на усунення недоліків поданої позовної заяви (а.с.11-12).

Ухвалою від 11.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.15-16).

Ухвалою судового засідання від 13.05.2024 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.33).

Також, судом оприлюднено на веб-порталі Судової влади України повідомлення про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи №443/626/24 (а.с.20, 30).

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1716276 від 22.03.2024 ОСОБА_1 22.03.2024 о 10 год 18 хв у м. Жидачів, вул. Грушевського, 24 керувала ТЗ «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та була не пристебнута ременем безпеки, чим порушила п. 2.3 «в» ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП, у зв`язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн (а.с.5).

До матеріалів справи додано відеозаписи на носії інформації (компакт-диску), які містять інформацію щодо виявлення 22.03.2024 транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та його зупинки працівниками поліції (а.с.23).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до диспозиції частини 5 статті 121 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Нормою підпункту «в» пункту 2.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормою частини 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вимоги частини 5 статті 242 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2020 року в справі №742/2298/17 зробив висновок про те, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Узагальнені обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що уповноваженою особою (поліцейським) 22.03.2024 ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1716276 стосовно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121 КУпАП, якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510,00 грн.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Суд звертає увагу на те, що позивачкою визначено двох відповідачів Головне управління Національної поліції у Львівській області та інспектора СРПП Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Мандзія М.М.

З огляду на приписи статей 2, 4 КАС України та статті 222 КУпАП, а також на правовий висновок Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, суд доходить переконання, що інспектор СРПП Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Мандзій М.М є неналежними відповідачем у цій справі, відтак в частині позовних вимог до цього відповідача слід відмовити.

Надавши оцінку аргументам позивачки, суд звертає увагу на те, що складена на неї постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі, не є достатнім доказом її вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наявні у матеріалах справи відеозаписи, які отримані з відеореєстратора патрульного автомобіля та бодікамери поліцейського, містять інформацію про виявлення 22.03.2024 транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а також про зміст спілкування поліцейських та ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Аналіз зазначених відеозаписів не дозволяє достовірно встановити обставину керування 22.03.2024 водієм транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , будучи при цьому не пристебнутою ременем безпеки. Більше того, відеозаписи з бодікамери поліцейського підтверджують обставину перебування на час зупинки водія цього транспортного засобу ОСОБА_1 пристебнутою ременем безпеки.

Інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з цією постановою та підтверджували викладені у ній обставини, суду не надано, хоча відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України тягар (обов`язок) доказування правомірності зазначеної постанови покладено саме на відповідача.

За відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення обставини породжують обґрунтовані сумніви у їх достовірності та набувають форми припущень, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова). Недопустимим є встановлювати вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення на припущеннях.

Таким чином, уповноваженою особою (поліцейським) факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивачку, не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень Правил дорожнього руху.

Отже, на переконання суду, уповноваженою особою у своїй діяльності порушені принцип всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітника поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем ГУ НП у Львівській області не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП, а судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення оскаржуваного рішення, тому наявні обґрунтовані підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Водночас, позовні вимоги про визнання незаконною оскаржувану постанову, зважаючи на приписи частини 3 статті 286 КАС України, задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений правом на їх вирішення у цьому провадженні.

Також, з огляду на позовні вимоги, в яких позивачка просить скасувати індивідуальний акт (постанову серії ЕНА №1716276 від 22.03.2024), а також зважаючи на вимоги частини 3 статті 286 КАС України, суд вважає за можливе, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, закривши справу про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам процесуального закону та сприятиме ефективному захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Беручи до уваги вимоги частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, суд вважає, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивачки підлягає сплачений останньою судовий збір у розмірі ставки, яка діяла на час подання цієї позовної заяви 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

На підставі статті 19 Конституції України, статей 2, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, площа Генерала Григоренка, 3), інспектора СРПП Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Мандзій Максима Михайловича (місце перебування: Львівська область, Стрийський район, м.Жидачів, вул. Садова, 4) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1716276 від 22.03.2024 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1716276 від 22.03.2024 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 510,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області відмовити.

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Мандзій Максима Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1716276 від 22.03.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 13 травня 2024 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів