Справа № 480/4290/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 480/4290/19 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А

Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, що складається: з військового збору у сумі 14 652,09 грн; з податку на доходи фізичних осіб у сумі 194 466,78 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Сумській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване судове рішення таким, що винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, тому просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що вимога про сплату боргу надсилалась відповідачу за останньою відомою податковою адресою рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто з дотриманням вимог Податкового кодексу України. Апелянт вважає, що невручення в даному випадку відповідачу податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відбулось з незалежних від податкового органу причин, та згідно п. 42.2, 42.3 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що якщо фізична особа-платник податків змінює своє місце проживання, то вона повинна повідомити про зміну своєї податкової адреси територіальний орган ДПС за новим місцем проживання.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В силу п.3 ч.1 ст.311 КАС України, беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Київській області.

З матеріалів справи судом встановлено, що у лютому 2019 року Головним управлінням ДПС у Сумській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка відповідача щодо своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, одержаного у вигляді анулювання (прощення боргу) за кредитним договором за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. За результатами перевірки складено акт від 28.02.2019 № 231/18-28-13-03//48. На підставі акту 21.03.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким затосовано штрафну (фінансову) санкцію з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 170 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 111162,13 грн, затосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 27790,53 грн. На підставі ст. 129 ПК України відповідачу нарахована пеня у розмірі 55344,12 грн;

- № яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 8382,83 грн, затосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2095,71 грн. На підставі ст. 129 ПК України відповідачу нарахована пеня у розмірі 4173,55 грн

Оскільки, заборгованість добровільно не сплачено, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу є неузгодженою, оскільки і податкові повідомлення-рішення, і податкова вимога не направлялись за адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та відповідно відповідачу не вручались.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Так, відповідно до матеріалів справи, за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 194 466,78 грн., військового збору у розмірі 14 652,09, що в цілому становить 209118,87 грн.

Вказана заборгованість виникла в результаті нарахованих ГУ ДПС у Сумській області сум грошових зобов`язань та підтверджується карткою особового рахунку, податковими повідомленнями-рішеннями № від 21.03.2019, № від 21.03.2019, № від 21.03.2019.

Зазначені податкові повідомлення-рішення № від 21.03.2019, № від 21.03.2019, № від 21.03.2019 направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, поштове відправлення ОСОБА_1 отримане не було. Повернувся конверт з зазначенням: «Адресат не проживає за вказаною адресою» (а.с. 83).

Також, як слідує із матеріалів справи, 13.05.2019 позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу №5754-17 на суму 209118,87 грн.

Податкова вимога також направлялась ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

До матеріалів справи долучено не вручений конверт зі вмістом поштового відправлення з відміткою поштового відділення зв`язку: "за зазначеною адресою не проживає".

Слід зазначити, що у межах даної справи предметом доказування є: обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України тощо. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, якими були визначені відповідні зобов`язання, не є предметом дослідження у справі (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2019 року по справі № 813/2092/15).

Щодо обставин не вручення ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень: №№ від 21.03.2019, № від 21.03.2019, № від 21.03.2019, а також податкової вимоги форми «Ф» №5754-17 від 13.05.2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено: у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на 23.09.2019 за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 194 466,78 грн., військового збору у розмірі 14 652,09, що в цілому становить 209118,87 грн.

Вказана заборгованість виникла в результаті нарахованих ГУ ДПС у Сумській області сум грошових зобов`язань та підтверджується карткою особового рахунку, податковими повідомленнями-рішеннями № від 21.03.2019, № від 21.03.2019, № від 21.03.2019.

Статтею 42 Податкового кодексу України встановлено порядок листування з платником податків.

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу (п. 42.1. ст. 42 ПК України).

За визначенням п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, встановленому пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України обумовлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Пунктом 59.1. ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Так, судом апеляційної інстанції було встановлено, що згідно реєстру Бучанської міської територіальної громади, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою : АДРЕСА_3 , з 22.05.2009 по теперішній час. Вказане також підтверджується копією паспорта відповідача серії НОМЕР_2 з відміткою про його місце проживання.

При цьому, як слідує із матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення № від 21.03.2019, № від 21.03.2019, № від 21.03.2019 направлялись ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, поштове відправлення ОСОБА_1 отримане не було.

Також, як слідує із матеріалів справи, 13.05.2019 позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу №5754-17 на суму 209118,87 грн.

Податкова вимога направлялась ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

До матеріалів справи долучено не вручений конверт зі вмістом поштового відправлення з відміткою поштового відділення зв`язку: "за зазначеною адресою не проживає".

Разом із тим, як зазначалось судом вище, з 22.05.2009 місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, податковим органом не надано належних доказів (заяв, повідомлень) того, що відповідач зверталась до контролюючого органу та самостійно визначила адресу: АДРЕСА_2 , як свою податкову адресу.

Отже, судом встановлено, що позивачем направлено податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення на адресу, до якої відповідач не має жодного відношення.

В даному ж випадку, з огляду на приписи статті 42 ПК України, відсутні підстави вважати, що податкову вимогу належним чином вручено відповідачу, що з огляду на приписи п. 79.2 ПК України свідчить про недотримання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України.

У постановах Верховного Суду від 31.08.2018 справа №826/14195/16 та від 23.05.2019 справа №807/2011/16, серед іншого, відзначено, що перевірка дотримання податковим органом заходів щодо стягнення податкового боргу у порядку, передбаченому Податковим кодексом України є предметом доказування у справі щодо стягнення податкового боргу.

За таких обставин, суд позбавлений можливості, як встановити факт наявності податкової вимоги, як невід`ємного елементу у процесі стягнення податкового боргу, так і відповідність такої (за наявності) вимогам, чинного на момент її винесення законодавства.

На переконання колегії суддів сам лише факт відображення податкового боргу в ІКП відповідача навіть за наявності відповідних узгоджених податкових повідомлень-рішень не є достатньою правовою підставою для стягнення такого у судовому порядку.

Аналогічні висновки відображені в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року по справі №120/2329/20-а.

Таким чином позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення заявленого у цій справі податкового боргу, який є неузгодженим, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Текст постанови виготовлено 13 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма