Справа № 560/4853/24
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4853/24
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №39 від 14.12.2023 року щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 12.04.2023 року з врахуванням до страхового стажу періодів трудової діяльності з 01.08.1979 року по 10.08.1992 року, періоди роботи позивача з 27.10.1976 року по 13.12.1976 року, з 01.06.1994 02.11.1994 року, з 03.05.1995 року по 23.11.1995 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував їй страховий стаж, у зв`язку з чим порушив право позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов відповідач зазначив, що при аналізі поданих документів до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 27.10.1976 по 13.12.1976, оскільки дата наказу про звільнення (14.04.1977) календарно не відповідає даті звільнення; період з 01.06.1994 по 02.11.1994 оскільки дата наказу про прийняття (11.08.1994) календарно не відповідає даті прийняття; період з 03.05.1995 по 23.11.1995 оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу та запис про звільнення завірений печаткою, яка не підлягає ідентифікації. Для зарахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу, позивачці необхідно було долучити уточнюючі довідки видані на підставі первинних документів, чого відповідно зроблено нею не було.

Дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини.

07.12.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи страховий стаж понад 26 років

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 14.12.2023 року №39 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Відмовляючи в призначенні пенсії за віком відповідач вказав, що позивачка не має достатнього страхового стажу, а саме 26 років. Також, повідомлено про те, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 27.10.1976 по 13.12.1976, оскільки дата наказу про звільнення (14.04.1977) календарно не відповідає даті звільнення; період з 01.06.1994 по 02.11.1994 оскільки дата наказу про прийняття (11.08.1994) календарно не відповідає даті прийняття; період з 03.05.1995 по 23.11.1995 оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу та запис про звільнення завірений печаткою, яка не підлягає ідентифікації. Для зарахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу, позивачці необхідно було долучити уточнюючі довідки видані на підставі первинних документів, чого відповідно зроблено нею не було.

Позивач вважає, що рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком є незаконним, протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм пенсійного законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Суд встановив, що позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому має право на призначення пенсії за віком, враховуючи 26 років страхового стажу.

Позивач 07.12.2023 звернулась до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи ст. 26 Закону № 1058-IV.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 14.12.2023 року №39 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком. Також вказано, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 27.10.1976 по 13.12.1976, оскільки дата наказу про звільнення (14.04.1977) календарно не відповідає даті звільнення; період з 01.06.1994 по 02.11.1994 оскільки дата наказу про прийняття (11.08.1994) календарно не відповідає даті прийняття; період з 03.05.1995 по 23.11.1995 оскільки відсутня назва організації при прийнятті на роботу та запис про звільнення завірений печаткою, яка не підлягає ідентифікації. Для зарахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу, позивачці необхідно було долучити уточнюючі довідки видані на підставі первинних документів, чого відповідно зроблено нею не було. При цьому вказано що стаж роботи позивачки становить 19 років 04 місяці 04 дні.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 26.10.1976 року позивачки за спірні періоди роботи встановлено, що вони виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).

Згідно п. 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд зазначає, що посилання відповідача в оскаржуваному рішенні як на підставу для не зарахування стажу позивачці, а саме на те, що оскільки дата наказу про звільнення (14.04.1977) календарно не відповідає даті звільнення, дата наказу про прийняття (11.08.1994) календарно не відповідає даті прийняття та відсутня назва організації при прийнятті на роботу та запис про звільнення завірений печаткою, яка не підлягає ідентифікації, є на думку суду безпідставними, оскільки єдиним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка досліджувалась судом, та містить усі необхідні відомості про спірні періоди роботи позивачки.

Крім того, суд наголошує, що будь які неточності, або розбіжності при заповненні трудової книжки не несуть негативних наслідків для позивача, зокрема, що стосується права на зарахування періодів роботи, оскільки відповідальність за заповнення трудової книжки лежить виключно на роботодавцеві.

Суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області відмовляючи в призначенні пенсії не надало обґрунтування щодо записів, які містяться в трудовій книжці.

Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відповідач не врахував ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, якою передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, завідомо безпідставно не зарахував вказаний період роботи.

Тому, рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії, підставою для прийняття якого стало відсутність необхідного трудового стажу, є протиправним.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, який вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства яка відповідальна за дотримання правил її ведення (постанова № 687/975/17 від 21.02.2018).

Отже, перевіривши в сукупності підстави відмови відповідача у призначенні пенсії за віком, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 14.12.2023 №39 суд дійшов висновку про наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Стосовно позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду роботи позивачки з 01.08.1979 року по 10.08.1992 року суд вважає безпідставними, оскільки вказаний період не охоплювався спірним рішенням відповідача .

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058 передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, пенсійного віку позивач досягла 11.04.2023 року, а з заявою про призначення пенсії звернулась вперше 13.03.2023 року, то пенсія має бути призначена з 12.04.2023 року.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що за для повного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26.10.1976 року з 27.10.1976 по 13.12.1976, з 01.06.1994 по 02.11.1994, з 03.05.1995 по 23.11.1995 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 12.04.2023 року.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.12.2023 року №39 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26.10.1976 року з 27.10.1976 по 13.12.1976, з 01.06.1994 по 02.11.1994, з 03.05.1995 по 23.11.1995 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 12.04.2023 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79016 , код ЄДРПОУ - 13814885)

Головуючий суддя О.П. Шевчук