Справа № 380/20665/23
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 рокусправа № 380/20665/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України ; Львівській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989 на ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989 на ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що звернулася до управління обслуговування громадян № 5 ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 14.07.2023 позивача отримала відповідь,у якій зазначила, що страховий стаж станом на 13.07.2023 становить 23 роки 1 місяць 22 днів. Проте, не зараховано до страхового стажу період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989, оскільки необхідно долучити довідку про вироблені трудодні та довідку про перейменування колгоспу. 18.07.2023 позивач повторно звернулась до пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, долучивши довідку № 111 від 22.02.2019 про період роботи та про заробітну платну № 1366 та 1367 від 02.03.2019. У відповідь на заяву позивачці направлено лист від 27.07.2023 про те, що період роботи з 07.1982 по 12.1982, з 10.1984 по 12.1984, з 04.1985 по 11.1986, з 08.1988 по 11.1989 згідно наданої довідки, яка видана ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», не враховано до розрахунку страхового стажу, оскільки документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою, а видана довідка підписана лише начальником відділу кадрів. У довідках про заробітну плату № 1366 та № 1367 від 20.03.2019 невірно вказано по батькові. Позивач наголошує, що основним документом, що підтверджує страховий стає є трудова книжка. Зазначає, що станом на сьогодні немає можливості отримати нові довідки про підтвердження трудового стажу за період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989, внаслідок окупацією російською федерацією м. Маріуполь.

Ухвалою від 11.09.2024 суддя відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач позову не визнав. 13.10.2023 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 77661), в якому зазначає, що ОСОБА_1 звернулась із заявою від 07.07.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просила видати довідку про кількість страхового стажу та дату виходу на пенсію за віком. Зазначила, що довідка необхідна для подання в центр зайнятості. За результатами розгляду заяви від 07.07.2023, ГУ ПФУ у Львівській області скеровано відповідь від 14.07.2023 № 18693-19311/M-52/8-130, у якій повідомлено про кількість страхового стажу ОСОБА_1 (23 роки 1 місяць 22 дні). Також повідомлено про те, що згідно сканованої копії оригіналу трудової книжки від 18.06.1981 № 0630052 не зараховано до страхового стажу період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989, оскільки необхідно долучити довідку про вироблені трудодні та довідку про перейменування колгоспу. У подальшому ОСОБА_1 звернулась із заявою від 18.07.2023 до ГУ ПФУ у Львівській області, у якій в додаток до заяви від 07.07.2023 надала довідку про вихододні з колгоспу. У вказаній заяві заявниця просила видати довідку про кількість страхового стажу для пред`явлення в центр зайнятості. За результатами розгляду заяви від 18.07.2023, ГУ ПФУ у Львівській області скеровано відповідь від 27.07.2023 № 19856-20368/М-52/8- 1300/23, у якій повідомлено про те що листом від 14.07.2023 заявниці надано відповідь про наявний страховий стаж станом на 13.07.2023. Додатково повідомлено про те, що періоди роботи з 07.1982 по 12.1982, з 10.1984 по 12.1984, з 04.1985 по 11.1986, з 08.1988 по 11.1989, згідно з наданою довідкою від 22.02.2019 № 111, виданою ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча не враховано до розрахунку страхового стажу, оскільки відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Щодо порядку зарахування періодів роботи у колгоспі до страхового стажу, зазначає наступне. Зазначає, що при обчисленні стажу роботи у колгоспі за період після 1065 року. якщо член колгоспу не виконував без поважних причин, встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 07.07.2023 позивач звернулася із заявою до начальника відділу обслуговування громадянь № 5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989.

Відділ обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області листом від 14.07.2023 повідомив позивача, що відповідно до поданих документів страховий стаж станом на 13.07.2023 становить 23 роки 1 місяць 22 днів (зараховано по 31.03.2023). Згідно наданої сканкопії трудової книжки від 18.06.1981 № 0630052 не зараховано до страхового стажу період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989, оскільки необхідно долучити довідку про вироблені трудодні та довідку про перейменування колгоспу.

Позивач 18.07.2023 повторно звернулася до із заявою до начальника відділу обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області, у якій зазначила, що в додаток до заяви від 07.07.2023 надала довідки про вихододні з колгоспу. Прошу видати довідку про кількість страхового стажу для пред`явлення в центр зайнятості.

Відділ обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області листом від 27.07.2023 № 19856-20368/М-52/8-1300/23 повідомив позивача, що періоди роботи з 07.1982 по 12.1982, з 10.1984 по 12.1984, з 04.1985 по 11.1986, з 08.1988 по 11.1989, згідно з наданою довідкою від 22.02.2019 № 111, виданою приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», не враховано до розрахунку страхового стажу, оскільки, відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботі для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записі у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.08.199 № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльною повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Довідка від 22.02.2019 № 111, видана приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 , підписана начальником відділу кадрів. Для зарахування вказаного періоду до страхового стажу необхідно долучити наказ про право підпису документів для підтвердження трудової діяльності на начальника відділу кадрів. У довідках про заробітну плату від 20.03.2019 № 1367, від 20.03.2019 № 1366, виданих ОСОБА_1 приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» невірно зазначено по батькові (Васильовна).

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Як передбачено ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

До набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно вимог ст. 62 Закону 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наведене узгоджується також із положеннями п. 1.1 Інструкції № 58 та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. (далі - Порядок 637).

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника, а в разі відсутності трудової книжки або ж якщо в останній відсутні певні записи або вони є неточними, підтвердження трудового стажу здійснюється за допомогою інших даних та документів.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року у справі № 242/2536/16-а.

Водночас порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310).

Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Водночас підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Так, досліджуючи зміст записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , суд встановив, що 18.06.1981 прийнята в члени колгоспу імені Калініна Красногвардійського району АРК (запис у трудовій книжці № 1) та 31.10.1989 вибула із членів колгоспу за власним бажанням. При цьому, у розділі "Трудова участь в громадському господарстві" трудової книжки колгоспника наявні записи про встановлений річний мінімум трудової участі в цьому господарстві та його фактичне виконання позивачем. Зокрема у період 1982 року відпрацювала вироблених мінімумів трудової участі 114; 184 року відпрацювала вироблених мінімумів трудової участі 36; 1985 відпрацювала вироблених мінімумів трудової участі 222; 1986 відпрацювала вироблених мінімумів трудової участі 236; 1988- відпрацювала вироблених мінімумів трудової участі - 117; 1989 - відпрацювала вироблених мінімумів трудової участі - 236.

Окрім того, на підтвердження вказаного періоду трудової діяльності позивачем надана довідка № 111 від 22.02.2019, видана приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургічний комбінат ім. Ілліча», про те, що ОСОБА_1 працювала у колгоспі ім. Калініна Красногвардійського району АР Крим. Відомості про вироблені трудодні збігаються із тими відомостями, що зазначені у трудовій книжці колгоспника позивача.

При цьому суд встановив, що у трудовій книжці відсутні відомості про кількість вироблених трудоднів за період 1981 та 1983 року. З цього приводу суд зазначає таке.

Пунктом 13 Постанови № 310 встановлено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з п. 14 Постанови № 310 правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Таким чином, відповідальність за організацію робіт з ведення трудових книжок покладено на голову колгоспу, а не працівника.

Відтак, суд висновує, що доводи відповідача стосовно не надання довідки про вироблені трудодні є безпідставними, оскільки не надання такої довідки не може свідчити про відсутність у позивача права на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989 за наявності належним чином оформлених записів про прийняття на роботу та звільнення з такої.

Щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу, то відповідач у листах навів також такі мотиви: «для підтвердження страхового стажу з 18.06.1981 по 31.10.1989 необхідно долучити довідку про перейменування колгоспу, а також те, що довідка від 22.02.2019 № 111, видана приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ОСОБА_1 , підписана начальником відділу кадрів. Для зарахування вказаного періоду до страхового стажу необхідно долучити наказ про право підпису документів для підтвердження трудової діяльності на начальника відділу кадрів. У довідках про заробітну плату від 20.03.2019 № 1367, від 20.03.2019 № 1366, виданих ОСОБА_1 приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» невірно зазначено по батькові (Васильовна)».

Як уже зазначав суд, у п. п. 1, 3 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Із вищевикладеного слідує, що органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок, звірок тощо.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач

Натомість суд зауважує, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Таким чином відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про призначення пенсії.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі № 687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відтак, доводи пенсійного органу в цій частині суд вважає безпідставними та вважає, що такі є надмірним формалізмом.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини, виходячи з наданих ст. 245 КАС України повноважень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989 у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989 у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 18.06.1981 по 31.10. 1989 у приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», зазначений у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи з 18.06.1981 по 31.10.1989 у приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», відповідно до записів, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп. судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 13.05.2024.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна