Справа № 380/14695/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 рокусправа № 380/14695/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Хмелик І.А.

за участі:

представника позивача Кулі В.С.

представника відповідача Переходень О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_2 № 467-ОД від 11.02.2023 про результати службового розслідування, для встановлення причин та умов відмови від виконання бойового наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 5 від 30 січня 2023 року солдатом ОСОБА_2 ;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - в частині неналежного проведення службового розслідування, для встановлення причин та умов відмови від виконання бойового наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 5 від 30 січня 2023 року солдатом ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02.06.2022 року він призваний на військову службу по мобілізації та з 19.07.2022 року зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 на посаді стрільця-санітара. 31.01.2023 року командиром 2-го стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_2 було доведено до особового складу бойовий наказ № 5 від 30.01.2023 року про вибуття в район виконання завдань з 01.02.2023 року. Після отримання бойового розпорядження, позивач повідомив, що внаслідок неналежного стану здоров`я він не зможе виконати даний наказ. Після такого повідомлення, позивача одразу затримали працівники Військової служби правопорядку, а командирам не дали можливості відібрати пояснення, щодо причин відмови виконати наказ. В подальшому було проведене службове розслідування, за результатами якого видано спірний наказ № 467-ОД від 11.02.2023 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Позивач не погоджується із спірним наказом, оскільки: про факт проведення службового розслідування та відповідні санкції позивач дізнався із відповіді на адвокатський запит; проведене службове розслідування є необ`єктивним та не було досягнуто мети для чого воно і проводилося - з`ясування причин, умов вчинення, ступеня вини кожного військовослужбовця, адже правопорушення носить індивідуалізований характер не лише для його призначення, а й виявлення; позивач не встиг подати керівництву рапорт про неможливість виконання бойового наказу; у позивача не відібрали пояснень в межах службового розслідування; не встановлено пом`якшуючих обставин вини позивача неналежний стан його здоров`я; позивача не ознайомили під підпис зі спірним наказом. За таких умов позивач вважає, що результати проведеного службового розслідування є необ`єктивними та безпідставно призвели до застосування щодо нього суворої догани та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану».

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до вимог статей 85-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (зі змінами), Методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірок), затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02 лютого 2023 року №346-АД «Про призначення службового розслідування для встановлення причин та умов відмови від виконання бойового наказу №5 від 30 січня 2023 року солдата ОСОБА_1 », тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_3 проведено дане службове розслідування з метою встановлення причин та умов не виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №5 від 30 січня 2023 року стрільцем-санітаром 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 . Приводом і підставою для службового розслідування став рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_3 за вхідним №4133 від 01 лютого 2023 року. У ході службового розслідування з`ясовано, що 31 січня 2023 року, під час ранкової перевірки особового складу батальйону, тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_3 було доведено до особового складу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , які знаходяться в пункті постійної дислокації у місті Яворів бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 30 січня 2023 року №5, згідно з яким, зазначені у цьому наказі військовослужбовці мали вибути з пункту постійної дислокації в район виконання завдань 01 лютого 2023 року. До військовослужбовців було доведено час та місце збору особового складу, якого стосується вищезазначений наказ. Про ознайомлення з вищезазначеним наказом військовослужбовці, яких стосувався наказ, засвідчили своїми особистими підписами у додатку до наказу. Доведення наказу проводилось із відео фіксацією. О 10 годині 00 хвилин 01 лютого 2023 року, під час шикування особового складу військової частини НОМЕР_2 , який згідно вищезазначеного бойового наказу року мав виїхати в район виконання завдань, стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 привселюдно заявив, що відмовляється виконати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №5 від 30 січня 2023 року, стосовно вибуття до району виконання завдань, посилаючись на поганий стан здоров`я.

Відповідач зазначає, що службовим розслідуванням встановлено, що стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 , з метою ухилитись від обов`язків військової служби, 01 лютого 2023 року не виконав бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №2 від 30 січня 2023 року №2; в діях солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 «Непокора», статтею 403 «Невиконання наказу» Кримінального кодексу України. Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в II розділі акту службового розслідування. Причиною правопорушення є порушення статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось не виконанням бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №5 від 30 січня 2023 року з боку стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 . Умовами правопорушення є порушення вимог статей 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України щодо виховання особового складу підрозділу в дусі поваги до військової служби з боку тимчасово виконуючого обов`язки командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_3 . Солдат ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки та свідомо допустив їх настання. Обставин, що пом`якшують вину розслідуванням не виявлено. Обставини, що обтяжують вину -правопорушення вчинене в умовах воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №467-О-Д від 11.02.2023 року службове розслідування для встановлення причин та умов відмови від виконання бойового наказу №5 від 30 січня 2023 року солдатом ОСОБА_1 вважати завершеним. Розслідуванням встановлено, що стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 01 лютого 2023 року відмовився виконувати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 №5 від 30 січня 2023 року. Крім цього зазначає, що по даному факту відкрито кримінальне провадження №0000039.

Відповідач звертає увагу, що взяти письмове пояснення, відповідно до Методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірок), затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України, у солдата ОСОБА_1 не вдалось, оскільки його одразу, на плацу військової частини НОМЕР_2 затримали військовослужбовці Військової служби правопорядку. На даний час до солдата ОСОБА_1 , згідно ухвали Личаківського районного суду міста Львова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Також відповідач зазначає, що згідно медичної характеристики, солдат ОСОБА_1 , за період служби у військовій частині НОМЕР_2 за медичною допомогою в медичну роту військової частини НОМЕР_2 в пункті постійної дислокації у місті Яворів не звертався. В період вчинення правопорушення (01 лютого 2023 року) у книзі запису хворих 2 стрілецького батальйону відсутні записи про звільнення від виконання посадових обов`язків даного військовослужбовця, хворобу, тощо. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що чинним законодавством передбачено чітку процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців та передбачено гарантовані їм права, задля належного проведення такого розслідування та запобіганню необґрунтованому рішенню. Зокрема, право знати про підстави проведення службового розслідування, що прямо впливає на можливість ефективно реалізувати своє право на захист чи то самостійно, чи за допомогою правничої допомоги, яка передбачене Конституцією України. У даній ситуації відповідач не повідомляв позивача про службове розслідування чи можливість надати пояснення, додаткові документи тощо, що спричинило прийняття завідомо не справедливого рішення, яке було оформлено наказом. Зауважує, що у позивача дійсно були проблеми зі здоров`ям, зокрема: перелом кісток носу, забій повіки та навколочноямкової ділянки, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій нижньої частини спини та таза, що підтверджується необхідною документацією, яка наявна у матеріалах справи, тому позивачем було підготовлено рапорт про неможливість виконати поставлене завдання із посиланням на ч. 2, 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України. Але позивач не встиг подати рапорт, оскільки його відразу затримали військовослужбовці ВСП. Вважає, що відповідачем було проведено службове розслідування із грубим порушенням процедурних аспектів та не врахування керівних принципів, серед яких і принцип верховенства права, правова визначеність. Більше того, у позивача не було можливості скористатися правничою допомогою, що призвело до порушення права на захист. Щодо згадки відповідача про відкрите кримінальне провадження щодо позивача, представник позивача зауважує, що станом на сьогодні немає ні вироку, ні ухвали в кримінальному проваджені, а отже жодного звільнення від доказування, про що вказує відповідач, й бути не може.

У клопотанні про долучення додаткових доказів, представник позивача, зокрема, вказав, що резолютивна частина акту службового розслідування втрачає будь-який сенс, оскільки позивач, не намагався ухилитися від виконання обов`язків військової служби, він банально не зміг їх виконувати. Він вчинив усе можливе, аби повідомити, що він не взмозі виконати бойовий наказ через стан здоров`я, однак письмовий рапорт йому так, і не дали подати. Причиною погіршення здоров`я були протиправні дії з боку військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 , що не лише фізично його побили, але й зламали психологічно. Станом на сьогодні досудове розслідування за даним фактом продовжується.

У додаткових поясненнях представник позивача вказав, що відповідно до отриманих результатів судово-медичної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження щодо побиття позивача, хвороби «перелом кісток носу, забій повіки та навколочноямкової ділянки, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій нижньої частини спини та таза» належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності. Проте представники відповідача жодним чином не реагували на прохання позивача щодо направлення на лікування. Звертає увагу на службову характеристику позивача, яка була прикріплена до службового розслідування та ті відомості які у ній зазначені, оскільки у характеристиках від 10.06.2023 та 30.10.2023 описано зовсім іншим чином знання статутів, теоретичну та професійну підготовку, ставлення до служби позивача. Тобто відображають дійсну картину відношення позивача до військової служби. Натомість та характеристика, що була долучена до службового розслідування, навпаки показувала неналежне ставлення позивача до військової служби.

Ухвалою суду від 07.07.2023 витребувано у відповідача докази проведення службового розслідування щодо позивача.

Ухвалою суду від 29.01.2024 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.02.2024.

13.02.2024 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 21.02.2024 для витребування додаткових доказів.

21.02.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 06.03.2024.

06.03.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.03.2024.

20.03.2024 продовжено перерву в судовому засіданні до 03.04.2024.

03.04.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.04.2024.

Ухвалою суду від 17.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Оголошено перерву в судовому засіданні до 01.05.2024.

В судовому засіданні 01.05.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, що аналогічні змісту позовної заяви. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила з мотивів аналогічних, наведеним у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець Військової частини НОМЕР_2 , був призваний на військову службу 02.06.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 196 позивача з 19 липня 2022 року зараховано до списків особового складу частини на посаду стрільця-санітара.

Відповідно до вимог ст.ст. 85-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, Методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірки), наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.02.2023 №346-АД «Про призначення службового розслідування для з`ясування причин та умов відмови від виконання бойового наказу №5 від 30.01.2023 року солдата ОСОБА_4 » доручено тимчасово виконуючому обов`язки командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанту ОСОБА_3 провести службове розслідування для з`ясування причин та умов відмови від виконання бойового наказу №5 від 30.01.2023 року солдата ОСОБА_1 . Підставою для прийняття вказаного наказу стало надходження 01.02.2023 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 рапорту командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенанту ОСОБА_3 про відмову ОСОБА_1 вибувати до району виконання завдань згідно бойового наказу №5 від 30.01.2023 року.

За результатами проведеного службового розслідування, т.в.о. 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_3 складено відповідний Акт від 11.02.2023 №9564.

В ході проведеного службового розслідування встановлено, що 31 січня 2023 року, під час ранкової перевірки особового складу батальйону, тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_3 було доведено до особового складу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , які знаходяться в пункті постійної дислокації у місті Яворів бойовий наказ від 30 січня 2023 року №5, згідно з яким, зазначені у цьому наказі військовослужбовці мали вибути з пункту постійної дислокації в район виконання завдань 01 лютого 2023 року. До військовослужбовців було доведено час та місце збору особового складу, якого стосується вищезазначений наказ. Про ознайомлення з вищезазначеним наказом військовослужбовці, яких стосувався наказ, засвідчили своїми особистими підписами у додатку до наказу.

О 10 годині 00 хвилин 01 лютого 2023 року, під час шикування особового складу військової частини НОМЕР_2 , який, згідно вищезазначеного бойового наказу, мав виїхати в район виконання завдань, стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 повідомив, що відмовляється виконати бойовий наказ №5 від 30 січня 2023 року, стосовно вибуття до району виконання завдань, посилаючись на поганий стан здоров`я.

Взяти письмове пояснення, відповідно до Методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірок), затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України, у солдата ОСОБА_1 не вдалось, оскільки його одразу, на плацу військової частини НОМЕР_2 затримали військовослужбовці Військової служби правопорядку. На даний час до солдата ОСОБА_1 , згідно ухвали Личаківського районного суду міста Львова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Проведеним службовим розслідуванням також встановлено, що солдат ОСОБА_1 самовільно залишав місце служби терміном більше 10 діб (в районі виконання завдань), де даний військовослужбовець перебував у складі 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 . Стосовно даного випадку проводилось службове розслідування. Матеріали даного розслідування готуються до передачі до Державного бюро розслідувань, яке знаходиться за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Героїв України, 21, для надання правової оцінки діям солдата ОСОБА_1 та встановлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України. Вдруге солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби з 25 січня по 30 січня 2023 року (лікувався у багатопрофільній лікарні інтенсивного лікування міста Костянтинівка Донецької області, а насправді у вищезазначеному лікувальному закладі був відсутній і в пункт постійної дислокації у військову частину НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , куди мав повернутись після виписки із даного медичного закладу не повернувся). По даному випадку, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25 січня 2023 року №243-АД призначено службове розслідування. Дане розслідування триває.

Згідно медичної характеристики, солдат ОСОБА_1 , за період служби у військовій частині НОМЕР_2 за медичною допомогою в медичну роту військової частини НОМЕР_2 в пункті постійної дислокації у місті Яворів не звертався. В період вчинення правопорушення (01 лютого 2023 року) у книзі запису хворих 2 стрілецького батальйону відсутні записи про звільнення від виконання посадових обов`язків даного військовослужбовця, хворобу, тощо.

Службовим розслідуванням встановлено, що стрілець-санітар 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 , з метою ухилитись від обов`язків військової служби, 01 лютого 2023 року не виконав бойовий наказ; в діях солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 «Непокора», статтею 403 «Невиконання вазу» Кримінального кодексу України.

Причиною правопорушення, відповідно до Акту службового розслідування, є порушення статей 11, 12. 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, що проявилось невиконанням бойового наказу з боку ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.02.2023 № 467-ОД «Про результати службового розслідування для встановлення причин та умов відмови від виконання бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 5 від 30 січня 2023 року солдата ОСОБА_1 » за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме за порушення статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статті 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА». Крім цього, вказаним наказом позивача позбавлено виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за лютий 2023 року в повному обсязі.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного проведення службового розслідування та протиправним спірний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статей 11-13 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Статтею 16 Статуту встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.ст. 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Статтею 241 Статуту встановлено, що Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю). Кожний командир (начальник) зобов`язаний забезпечити у підпорядкованій йому частині (підрозділі) додержання військовослужбовцями правил особистої і громадської гігієни.

Військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини (ст. 254 Статуту).

В свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів (абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

За змістом статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби» від 17.10.2019 №205-IX (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) внесено зміни в т.ч. у Дисциплінарний статут Збройних Сил України, а саме викладено статтю 48 у такій редакції: на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

За змістом ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (ч. 7 ст. 85 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Згідно пункту 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до абзацу 15 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Таким чином, саме командир військової частини, який користується усією повнотою дисциплінарної влади стосовно підлеглих йому військовослужбовців, уповноважений контролювати дотримання військової дисципліни у військовій частині, своєчасно виявляти факти порушення військової дисципліни та встановлювати винних у цьому осіб, а в разі виявлення в діях військовослужбовця ознак кримінального правопорушення зобов`язаний повідомляти про це орган досудового розслідування.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 17.10.2023 у справі №420/8263/22.

З матеріалів справи судом встановлено, що із бойовим наказом 24 омбр №5 від 30 січня 2023 року щодо вибуття в район виконання бойових завдань позивач був ознайомлений 31.01.2023 року, про що свідчить його особистий підпис у додатку до вказаного наказу.

01.02.2023 під час шикування особового складу військової частини НОМЕР_2 позивач повідомив, що внаслідок неналежного стану здоров`я він не зможе виконати бойовий наказ №5 від 30 січня 2023 року.

Представник позивача стверджує, що позивач не був спроможним виконувати покладені на нього обов`язки військової служби, оскільки у нього були проблеми із здоров`ям: «перелом кісток носу, забій повіки та навколоочноямкової ділянки, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій нижньої частини спини та таза», що підтверджується Медичною карткою первинної допомоги за формою 100 та Випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 1061, видана Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради

Водночас судом встановлено, що Виписка з медичної картки стаціонарного хворого №1061, видана 17.01.2023 Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, а Медичною карткою первинної допомоги за формою 100 видана 13.01.2023 лікарем ПХГ м. Краматорськ.

Відповідно до матеріалів справи, солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби ввечері 13.01.2023 року у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та 30.01.2023 року повернувся після самовільного залишення місця служби. Свою відсутність ОСОБА_1 пояснив тим, що 13.01.2023 близько 23:00 год. він погано себе почував, але його ніхто не хотів відправляти на лікування. Саме тому позивач викликав швидку медичну допомогу і вибув до Багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування м. Краматорськ Донецької області. По прибуттю у лікарню у позивача не було знайдено жодних захворювань, проте позивач з цим не погодився та вирішив звернутись до інших лікувальних закладів. В період з 15.01.2023 по 28.01.2023 позивач намагався звертатись до різних лікувальних закладів, однак його не приймали у зв`язку із відсутністю захворювання. Саме тому 30.01.2023 позивач прибув до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , щоб йому видали направлення на лікування. При цьому підтверджуючих документів про захворювання у позивача не було.

Наведене підтверджується відомостями із Акту службового розслідування від 02.03.2023 року та особистими поясненнями позивача, наданими 30.01.2023 року в рамках проведення службового розслідування на фактом його відсутності на службі.

З наведеного суд робить висновок, що про погіршення стану здоров`я позивачу було відомо як на момент його ознайомлення 30.01.2023 року під підпис із бойовим наказом №5 від 30.01.2023 року так і на момент шикування особового складу військової частини 01.02.2023 року перед відправленням в район виконання завдань.

Вищенаведене, надає суду підстави стверджувати, що позивач завчасно знав про погіршення свого здоров`я, що підтверджується, зокрема, Випискою з медичної картки стаціонарного хворого №1061, виданою 17.01.2023 Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради. Проте, позивач 30.01.2023, після ознайомлення із бойовим наказом, не звертався до безпосереднього керівника із рапортом щодо стану свого здоров`я. Відповідно до медичної характеристики від 01.02.2023, виданої т.в.о. начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 з часу прибуття в частину за медичною допомогою не звертався. При першому медичному обстеженні скарг на стан здоров`я не пред`являв. Документів, підтверджуючих хворобливий стан не надав.

Доказів протилежного позивачем суду не надано.

З цих підстав не заслуговують на увагу твердження представника позивача про те, що позивач не міг подати 01.02.2023 року рапорт щодо неналежного стану здоров`я та неможливості виконання ним бойового наказу, оскільки позивача одразу на плацу затримали військовослужбовці Військової служби правопорядку.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача в частині неналежного службового розслідування, представник позивача зазначає, що позивач дізнався про проведення щодо нього службового розслідування, затвердженого спірним наказом, із відповіді на адвокатський запит представника позивача. Вказує, що позивач відповідно до норм Порядку №608, має право знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим зі своїми правами та обов`язками; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, ознайомлюватись з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником). Також, позивача повинні були ознайомити з відповідним наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності під підпис, однак такого ознайомлення не було.

Передбачене п. 3 р. IV Порядком №608 право військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування, не передбачає дотримання окремої певної процедури щодо ознайомлення останнього з визначеним цим Порядком №608 переліком прав та обов`язків.

Відповідний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2020 року у справі №826/16420/18.

Щодо не отримання пояснень від позивача в рамках проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.

Зі змісту Акту службового розслідування від 11.02.2023 суд встановив, що отримати від позивача пояснення не видалось можливим, оскільки 01.02.2023 після повідомлення ним про неможливість виконання бойового наказу його одразу на плацу військової частини НОМЕР_2 затримали військовослужбовці Військової служби правопорядку у зв`язку зі застосуванням до позивача запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова.

Суд зазначає, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2021 року у справі №1.380.2019.000616.

Таким чином, відсутність пояснень позивача не вплинуло на повноту, об`єктивність висновків службового розслідування та не спростовує факту недотримання позивачем військової дисципліни та обов`язків служби, закріплених нормами статей 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Щодо ознайомлення позивача з актом службового розслідування, що передбачено п. 3 р. IV Порядку №608, то позивачу було надано його примірник у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 17.02.2023 №17-02-23/6, тоді як вказане положення не передбачає безумовного надання примірнику акту під розписку військовослужбовцю, щодо якого проведено службове розслідування, за відсутності відповідного звернення.

Суд зауважує, що допущені окремі процедурні порушення під час проведення службового розслідування не є такими, що мали вплив на висновки службового розслідування та не можуть бути підставою для визнання протиправним оскаржуваного позивачем наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про проведення службового розслідування поза межами, визначеними законодавством, та про порушення у зв`язку з цим прав та інтересів позивача.

Частиною 6 розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

У пункті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України дещо розширені обов`язки військовослужбовця, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції Українита законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Пунктом 37 вказаного Статуту передбачено, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Із наведених положень слідує, що військовослужбовець повинен неухильно і без застережень виконати наказ командира, крім явно злочинного.

Із матеріалів справи слідує, і позивач цього не заперечує, що він відмовився виконати бойовий наказ, який полягав у тому, що позивач у складі групи військовослужбовців мав вибути в район виконання завдань з 01.02.2023 року. Отже, факт непокори, а саме невиконання бойового наказу №5 від 30 січня 2023 року, достовірно встановлений в ході службового розслідування.

При цьому, наведені вище норми права не пов`язують можливість невиконання наказу командира із станом здоров`я чи певними психологічними настроями.

Отже, доводи позивача про те, що він відмовився від виконання бойового наказу через неналежний стан здоров`я не заслуговують на увагу і не є причиною для невиконання такого наказу.

Факт ознайомлення позивача з бойовим наказом №5 від 30 січня 2023 року підтверджується також відео доказом, який суд дослідив у ході розгляду цієї справи.

Щодо невиплати позивачу грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за лютий 2023 року в повному обсязі, суд звертає увагу на п. 14 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (в редакції, чинній на момент прийняття спірного наказу від 11.02.2023 №467-ОД), відповідно до якого, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зокрема, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Таким чином, встановлені з матеріалів справи обставини, вказують на недотримання позивачем військової дисципліни та обов`язків служби, закріплених нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Зважаючи на встановлені обставини, враховуючи, що військова дисципліна ґрунтується, зокрема, на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, суд вважає, що відповідач правомірно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани із позбавленням додаткової грошової винагороди за лютий 2023 року, оскільки в діях позивача наявний склад дисциплінарного правопорушення.

Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У контексті оцінки доводів позову суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та скасування наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 10.05.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович