Справа № 320/13119/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області №05 від 21.05.2021 року про відмову у призначені пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №57 від 15.07.2021 року про відмову у призначені пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 13.04.2021 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядались в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві 24.12.1998 (а.с.8-9).

09.02.1993 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачці посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 рр. (категорія 2) серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Судом встановлено, що позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 14.05.2022 про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було прийнято рішення від 21.05.2021 №05 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку.

У спірному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років.

Документи, які були надані для розгляду: трудова книжка серії НОМЕР_3 ; заява про призначення пенсії від 14.05.2021; диплом від 16.07.1984 серії НОМЕР_4 ; посвідчення ліквідатора ЧАЕС серії НОМЕР_2; індивідуальні відомості про застраховану особу, що містить Реєстр застрахованих осію Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 14.05.2021; свідоцтво про шлюб; архівна довідка №5-07/3-326 від 17.06.2016; відомості нарахування заробітної плати.

Відповідач у спірному рішенні зазначив, що за доданими до заяви документами до страхового стажу зараховано періоди навчання з 01.09.1987 по 28.06.1998, періоди роботи згідно трудової книжки з 10.07.1986 по 27.08.1987, з 01.07.1988 по 30.12.2001, з 22.01.2002 по 30.09.2003, з 13.10.2003 по 31.12.2003 та всі періоди страхового стажу, що містить Реєстр застрахованих осіб.

Підтверджено документами 32 роки 4 місяця та 0 днів.

При розрахунку пенсії неможливо взяти до розгляду та врахувати для встановлення пільгового призначення пенсії (зі зниженням пенсійного віку) довідку №05-07/3-326 від 17.06.2016, видану Архівним відділом Ірпінської міської ради Київської області, оскільки в ній не зазначено факт прибуття на початку трудової діяльності з 10.03.1987 у м.Чорнобиль. В «відомості нарахування заробітної плати (б/н)» не прослідковується нарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

Також відповідач зазначив про необхідність надання документу, на підставі якого було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р.

Відповідач у спірному рішенні зазначив, що право на пенсійну виплату при наявному страховому стажі настане по досягненню позивачкою 63 років (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з іншою заявою від 08.07.2021 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням від 15.07.2021 №57 відмовило позивачці у призначенні пенсії, посилаючись на те, що при розрахунку пенсії неможливо взяти до розрахунку та врахувати для встановлення пільгового призначення пенсії (із зниженням пенсійного віку) довідку №05-07/3-326 від 17.06.2016, видану архівним відділом Ірпінської міської ради Київської області, оскільки в ній не визначено факт прибуття та початку трудової діяльності з 10.03.1987 у м.Чорнобиль. В відомостях нарахування заробітної плати не прослідковується нарахування заробітної плати позивачці в зоні відчуження. Також необхідно додати документи, на підставі яких було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. (а.с.22).

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на підставі заяви позивачки було прийнято рішення від 19.08.2021 №57 про призначення ОСОБА_1 з 12.08.2021 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796 (а.с.25).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області спірних рішень, позивачка звернулась до суду з заним позовом про визнання їх протиправними та скасування та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 3 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796, є відповідне посвідчення.

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

На підставі частини третьої статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, в тому числі є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків (пункт 1); потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 по 31.12.1986 - не менше 5 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 8 років; які працювали з 01.07.1986 по 31.12.1986 у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Пунктом 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 та чинним на час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, було передбачено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Пунктом 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження (підпункт «а»); військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження (підпункт «б»); довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту) (підпункт «в»).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому Законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.1993 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачці посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. (категорії 2), серії НОМЕР_2 .

Суд наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним цього посвідчення як на момент звернення позивачки із заявами про призначення пенсії, так і на момент розгляду даної справи.

У спірних рішеннях Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, відмовляючи у призначенні позивачці пенсії, зі зниженням пенсійного віку зазначили про неможливість врахування для встановлення пільгового призначення пенсії (із зниженням пенсійного віку) довідки №05-07/3-326 від 17.06.2016, виданої архівним відділом Ірпінської міської ради Київської області, оскільки в ній не визначено факт прибуття та початку трудової діяльності з 10.03.1987 у м.Чорнобиль.

Також відповідачі зазначили, що у відомостях нарахування заробітної плати не прослідковується нарахування заробітної плати позивачці в зоні відчуження.

Крім того, відповідачі зазначили про необхідність надання позивачкою документів, на підставі яких було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р.

Проте, суд зазначає, що документом, який підтверджує факт участі позивачки у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. є саме посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. (категорії 2) серії НОМЕР_2 від 09.02.1993, яке, як було вказано вище, видавалося лише за умови підтвердження участі у ліквідації аварії на ЧАЕС у 1987 р. від 1 до 14 днів.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.07.1986, позивачка у період з 10.07.1986 по 27.08.1987 працювала манікюрницею в Ірпінському міському побутовому комбінаті (а.с.11-13).

Відповідно до довідки, виданої директором Ірпінського міського побутового комбінату, ОСОБА_2 у період з 10.03.1987 по 10.04.1987, у тому числі у вихідні дні, брала безпосередню участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.15).

Згідно архівного витягу, наданого Архівним відділом виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області у формі довідки від 17.06.2016 №05-07/З-326, наказом Ірпінського міського побутового комбінату від 06.03.1987 №48 встановлено відрядити з 10.03.1987 по 10.04.1987, строком на 1 місяць в м.Чорнобиль для роботи у пральні ОСОБА_2 (манікюрниця) (а.с.20).

Отже, вказані документи визначають конкретний період перебування позивачки у зоні відчуження та її участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до відомостей із заробітної плати, ОСОБА_2 було нараховано та виплачено заробітну плату за березень-квітень 1987 р. (а.с.18-19).

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.11.1988 серії НОМЕР_5 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 05.11.1988 було укладено шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української СРС від 23.07.1993 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" м.Чорнобиль належить до зони відчуження.

Отже, подані позивачкою документи не викликають сумнівів щодо її участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протягом періоду, достатнього для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796 за умови досягнення нею 52 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії від 14.05.2021 досягнула віку, необхідного для такого призначення - 52 років (дата досягнення віку - 12.04.2021).

Разом із тим, відповідачами не взято до уваги подані документи та як наслідок, відмовлено позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Суд першої інстанції вірно вказав, що окремі недоліки відповідних документів, факт належності яких позивачу встановлено судовим рішенням, не можуть бути підставою для їх неврахування, оскільки визначальним є підтвердження факту періоду роботи (служби) у зоні відчуження, а не правильність складення, зокрема, такої довідки.

Основним доказом участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), видане на ім`я позивачки, яке підтверджує статус громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом, юридичний факт належності якого позивачу встановлено судовим рішенням.

Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, сторони до суду не надали.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду в постановах від 19 вересня 2018 року по справі №308/13277/16-а, від 24 липня 2018 року по справі № 524/2062/17, від 31 жовтня 2018 року по справі № 205/4590/16-а.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем разом із заявою відповідачу було подано достатньо документів для підтвердження періоду роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому у позивачки наявне право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

В свою чергу відмова відповідача щодо призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачі безпідставно відмовили позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може не бути оскаржена в касаційному порядку

Текст постанови виготовлено 13 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю.Кучма