Справа № 120/5313/24
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 травня 2024 р. Справа № 120/5313/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду по виконавчому провадженні №72516810 в сумі 5100 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.

01.05.2024 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 .

08.05.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази виконання рішення суду у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165 "Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території".

Також вказали, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів для притягнення боржника до відповідальності, на підставі чого, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Третя особа правом на подання пояснень щодо позову в порядку статті 165 КАС України не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/5381/21-а від 05 липня 2021 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 у сумі 43496 грн. (сорок три тисячі чотириста дев`яносто шість гривень).

02.08.2023 Вінницьким окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист №120/5381/21-а.

На підставі вказаного виконавчого документа, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Плахотнюк Н.Ю. від 14.08.2023 року відкрито виконавче провадження №72516810 щодо виконання судового рішення. Серед іншого, у даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 28.09.2023 року № 0200-0902-5/96143 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило державного виконавця, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/5381/21-а від 18.02.2021 року в частині негайної виплати пенсії в межах стягнення суми за один місяць, Головним управлінням була здійснена виплата заборгованості в розмірі 1049,00 грн. 19.08.2021 року.

Зазначили, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області обліковані й нараховані всі суми заборгованостей по виплаті пенсій за минулі періоди внутрішньо переміщеним особам та складено перелік одержувачів пенсії з відповідної категорії пенсіонерів.

Згідно з Порядком №1165 ОСОБА_1 було виплачено 530,00 грн. - 18.11.2022 року, 2,18 грн. - 21.12.2022 року, 557,32 грн. - 24.07.2023 року, 2093,00 грн. - 15.09.2023 року.

Одночасно повідомлено, що залишок заборгованості складає 39264,50 грн., який буде виплачений після виділення відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Також вказано, що виконання судового рішення мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області причин.

Тому, для виконання судового рішення щодо ОСОБА_1 вжито всіх дієвих та залежних від Головного управління заходів в межах чинного законодавства. Головне управління є неприбутковою організацією, не отримує коштів за надані послуги, а відтак позбавлене фінансової можливості виконати судове рішення щодо ОСОБА_1 у інший спосіб.

14.03.2024 року вимогою державного виконавця зобов`язано боржника у строк до 28.03.2024 року виконати рішення Вінницького окружного адміністративного суду в повному обсязі, надавши документальне підтвердження виконання рішення суду з урахуванням Порядку №1165 від 10.11.2021 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.03.2024 року №0200-0902-5/31918 у відповідь на вимогу державного виконавця повідомлено, що згідно з Порядком №1165 ОСОБА_1 було виплачено 1049,00 грн. - 19.08.2021 року, 530,00 грн. - 22.11.2022 року, 2,18 грн. - 23.12.2022 року, 557,32 грн. - 25.07.2023 року, 2093,00 грн. - 15.09.2023 року, 1303,00 грн. - 24.10.2023 року, 4,10 грн. - 16.11.2023 року, 0,62 грн. - 21.12.2023 року.

Вказано, що залишок боргу в сумі 37956,78 грн. буде виплачений згідно окремого порядку відповідно до пункту 4 Порядку №1165 після виділення відповідного фінансування з Державного бюджету України.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 10.04.2024 року в рамках виконавчого провадження №72516810 накладено штраф у розмірі 5100 грн. на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до вимог статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 4 статті 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 1404-VII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З матеріалів справи слідує, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/5381/21-а від 05 липня 2021 року Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виконано частково, а саме виплачено 1049,00 грн. - 19.08.2021 року, 530,00 грн. - 22.11.2022 року, 2,18 грн. - 23.12.2022 року, 557,32 грн. - 25.07.2023 року, 2093,00 грн. - 15.09.2023 року, 1303,00 грн. - 24.10.2023 року, 4,10 грн. - 16.11.2023 року, 0,62 грн. - 21.12.2023 року.

У листі від 28.03.2024 року №0200-0902-5/31918 Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначено, що залишок боргу становить в сумі 37956,78 грн. та буде виплачений згідно окремого порядку відповідно до пункту 4 Порядку №1165 після виділення відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Вказали, що позивачем для виконання судового рішення щодо ОСОБА_1 вжито всіх дієвих та залежних від Головного управління заходів в межах чинного законодавства. Головне управління є неприбутковою організацією, не отримує коштів за надані послуги, а відтак позбавлене фінансової можливості виконати судове рішення щодо ОСОБА_1 у інший спосіб.

Суд зауважує, що в розумінні положень Закону № 1404-VIII, поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення, тобто постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду може бути винесена за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Згідно з статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

За змістом частини 1 статті 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 1-1) здійснення страхових виплат та фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - отримувачі), визначено Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165 (далі - Порядок № 1165).

Пунктом 1 Порядку № 1165 передбачено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Згідно пункту 2 Порядку № 1165 облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у cформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Пунктом 5 Порядку № 1165 визначено, що кошти для проведення пенсійних виплат за минулий період включаються до плану-графіка поденного фінансування виплати пенсій і видатків на утримання апарату Пенсійного фонду України, передбаченого Порядком покриття тимчасових касових розривів Пенсійного фонду України, пов`язаних з виплатою пенсій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 грудня 2010 р. № 1080 (Офіційний вісник України, 2010 р., № 92, ст.3256).

Суд зауважує, що кошти на фінансування видатків, передбачених Порядком № 1165, та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду" і визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету за цією програмою.

Головним розпорядником коштів Державного бюджету, що виділяється на забезпечення виплат по вказаній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, а відповідальним виконавцем і розпорядником коштів нижчого рівня є Пенсійний фонд України.

З матеріалів справи слідує, що позивачем на виконання рішення суду у справі №120/5381/21-а було здійснено виплату заборгованості у загальному розмірі 5539,22 грн.

Часткова виплата заборгованості у такому розмірі пов`язана з відсутністю належного фінансування та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду у справі №120/5381/21-а в частині виплати суми боргу в сумі 37956,78 грн. через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах №120/5581/21-а від 19 серпня 2021 року, №240/44402/21 від 12 травня 2022 року, №120/11477/21-а від 05 квітня 2023 року, № 240/31684/23 від 05 березня 2024 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/5381/21-а від 05 липня 2021 року в частині виплати грошових коштів в сумі 37956,78 грн., не виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області з поважних причин, а тому відсутні підстави для застосування до позивача штрафу згідно із частиною першою статті 75 Закону №1404-19.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд зазначає про наступне.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні даного питання, суд враховує позицію Сьомого апеляційного адміністративного суду, що викладена у постанові №120/1110/23 від 10.04.2023 року та полягає у наступному.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відшкодуванню підлягають судові витрати лише у випадку, коли задоволено позов особи, яка не є суб`єктом владних повноважень або судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем є суб`єкт владних повноважень і відсутність його витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експерти, підстави для відшкодування судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Наталії Юріївни від 10.04.2024 року про накладення штрафу за не виконання рішення суду у виконавчому провадженні №72516810.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, );

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович