Справа № 160/6767/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2024 рокуСправа №160/6767/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
14.03.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи (Список №1) період навчання з 01.09.1990 року по 27.06.1991 рік (0 р. 9 м. 27 дн.), навчання по професії «електрослюсар підземний», профтехучилище №40 м. Першотравенськ - п.3 запису в трудовій книжці НОМЕР_1 та диплом НОМЕР_2 від 28.06.1991 р. реєстраційний 379, а також періоди: з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року - 1 рік 3 місяці 16 днів; з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року - 1 рік 1 місяць 23 дні; з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року -1 місяць 8 днів; з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року - 1 рік 6 місяців 10 днів; з 28.02.2002 року по 31.12.2003 року -1 рік 10 місяців 1 день; з 01.01.2004 року по 12.04.204 року - 3 місяці 12 днів; з 27.07.2004 року по 27.07.2004 року - 2 дні; з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року -11 місяців 2 дні; з 11.06.2018 року по 16.07.201 року - 1 місяць 16 днів; з 17.07.2020 року по 31.12.2019 року - 1 рік 5 місяців 15 днів, які за невідомих причин не були враховані до пільгового стажу роботи (Список №1) та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 27.09.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. з урахуванням вимог статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період навчання з 01.09.1990 року по 27.06.1991 рік та періоди з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, з 28,02.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 12.04.2004 року, з 27.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року, з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року, хоча записи щодо вказаних періодів в трудовій книжці позивача оформлені належним чином. Також позивач зауважив, що відповідачем протиправно не враховано положення ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» під час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
18.03.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.04.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що відповідачем призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах та зараховано позивачу на підставі трудової книжки та пільгових довідок №437 від 27.09.2023 року, №585 від 07.09.2023 року, №55 від 19.09.2022 року. В свою чергу відповідач зауважує, що оскільки довідки від 07.09.2023 року №585 та від 19.09.2022 року №53 не містять підпису головного бухгалтера та начальника відділу кадрів (наявний підпис головного фахівця з адміністрування персоналу, провідного фахівця з бухгалтерського обліку, провідного фахівця групи з адміністрування персоналу, які не мають права підпису за відсутності довіреності) (довідка №585 від 07.09.2022 року містить тільки два підписи), а отже відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періодів роботи з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року та з 10.07.2017 року по 31.12.2019 року на їх підставі. Також відповідач зауважив, що період роботи позивача на шахті Степова з 21.10.1991 року зараховано до пільгового стажу за Списком №1 (ст.14, пост. 202, підземні) частково, за виключенням періодів роботи на поверхні, виконання держобов`язку, страйку на підставі відомостей, що містяться в довідці від 27.09.2023 року №437, виданої ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Крім цього відповідач зазначив, що період навчання позивача в учбовому пункті з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 згідно довідки від 09.09.2022 року №474, виданої ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», оскільки в цей період не виконувались роботи з зайнятістю повний робочий день під землею в гірничому виробництві. Підсумовуючи відповідач зауважив, що період роботи позивача після здобуття освіти в Профтехучилищі №40 м. Першотравенська з 28.06.1991 року по 20.10.1991 року на посаді електрослюсаря чергового з ремонту устаткування 3 розряду не підтверджено уточнюючою довідкою та відповідно не зараховано до пільгового стажу, відсутні підстави для зарахування періоду навчання в Профтехучилищі №40 м. Першотравенська з 01.09.1990 року по 27.06.1991 року до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З 27.09.2023 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 подавались до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №53 від 19.09.2022 року, №437 від 27.09.2023 року, №474 від 09.09.2022 року, №585 від 07.09.2023 року.
Як встановлено судом з пенсійної справи позивача, позивачу до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано, зокрема, наступні періоди роботи та навчання: з 01.09.1990 року по 27.06.1991 року (навчання), з 28.06.1991 року по 20.10.1991 року, з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, з 28.02.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.
Непогоджуючись із незарахування означених періодів роботи та навчання до пільгового стажу по Списку №1, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (637-93-п) (далі - Порядок №637).
Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Вирішуючи правовідносини щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як встановлено судом, позивач закінчив навчання 27.06.1991 року, а переведений на посаду, яка передбачає зарахування періоду роботи до пільгового стажу, - 21.10.1991 року, тобто більше ніж через 3 місяці з дня закінчення навчання.
В свою чергу, матеріали справи не містять доказів того, що робота, яку виконував позивач в період з 28.06.1991 року по 20.10.1991 року, віднесена до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Суд звертає увагу, що Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено імперативну норму щодо зарахування на роботу протягом 3 місяців з дня закінчення навчання.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу по Списку №1 періоду навчання з 01.09.1990 року по 27.06.1991 року, а отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Щодо періодів роботи позивача з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року та з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, суд зазначає наступне.
Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, означені періоди роботи не були враховані позивачу до пільгового стажу по Списку №1, оскільки в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року наявні відомості стосовно виконання позивачем робот на поверхні, виконання держобов`язку та участь у страйку.
Судом було проаналізовано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року та встановлено невідповідність незарахованих періодів роботи позивача періодам, протягом яких позивач виконував роботу на поверхні, виконував держобовязок та брав участь у страйку та які, зазначені в довідці №437 від 27.09.2023 року.
В свою чергу суд звертає увагу про передчасність позовних вимог в частині зарахування періодів роботи позивача з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року до пільгового стажу по Списку №1 з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.
З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головні управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Так питання призначення пенсії, а відповідно і обчислення страхового та пільгового стажу є дискреційними повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також з огляду на те, що відповідачем не розглядалось питання щодо врахування періодів роботи позивача, протягом яких позивач виконував роботу на поверхні, виконував держобовязок та приймав участь у страйку, та які зазначені в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.
Щодо періодів роботи позивача з 28.02.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року, суд зазначає наступне.
Як зазначає відповідач у відзиві періоди роботи позивача з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року та з 10.07.2017 року по 31.12.2019 року не зараховані до пільгового стажу по Списку №1 оскільки довідки від 07.09.2023 року №585 та від 19.09.2022 року №53 не містять підпису головного бухгалтера та начальника відділу кадрів (наявний підпис головного фахівця з адміністрування персоналу, провідного фахівця з бухгалтерського обліку, провідного фахівця групи з адміністрування персоналу, які не мають права підпису за відсутності довіреності) (довідка №585 від 07.09.2022 року містить тільки два підписи).
В свою чергу як встановлено судом з трудової книжки позивача позивач в період:
- з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року працював на посаді електрослюсара підземного 3 розряду дільниці по ремонту забійного устаткування;
- з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року працював на посаді електрослюсара підземного 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах;
- з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року проходив навчання по професії гічничомонтажник підзмений;
- з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року працював на посаді гірничомонтажний підземний з повним робочим днем на підземних роботах.
Суд зауважує, що до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, віднесено всіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.
Крім цього суд зазначає, що з трудової книжки позивача вбачається, що позивач в період з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року виконував підземні роботи.
В свою чергу періоди роботи позивача з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року не були враховані до пільгового стажу по Списку №1 у зв`язку з невідповідністю уточнюючих довідок затвердженим формам довідок.
Судом було досліджено довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.09.2023 року №585 та від 19.09.2022 року №53 та не встановлено їх невідповідності Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року.
При цьому, суд вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів, що підтверджують такий стаж роботи.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
А тому, суд доходить висновку, що період роботи позивача з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу по Списку №1, з огляду на відсутність інших підстав для незарахування даних періодів роботи позивача до пільгового стажу.
Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та про необхідність задоволення вказаних позовних вимог.
Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання відповідача повторно призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Враховуючи той факт, що пенсія позивачу призначена та позивач отримує пенсію, суд доходить висновку, що скасування рішення про призначення пенсії та зобов`язання відповідача повторно призначити позивачу пенсію не є ефективним способом захисту порушених прав позивача.
В свою чергу в даному випадку ефективним способом захисту прав позивача на думку суду є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- розглянути питання щодо врахування позивачу до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року;
- зарахувати позивачу до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.
Крім цього суд звертає увагу, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача врахувати положення статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Враховуючи той факт, що відповідачем не надавалась оцінка підставам врахування всього пільгового стажу позивача, на даний час відсутні правовідносини між позивачем та відповідачем в частині застосування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а отже відповідачем права позивача в цій частині не порушені.
Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Таким чином, суд доходить висновку про передчасність задоволення вказаних позовних вимог.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 605,60 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду питання щодо врахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути питання щодо врахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський