Справа № 601/507/24
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 601/507/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2024 року м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
- головуючої судді Черніцької І.М.
- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.
- з участю адвоката Мацея А.М. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Кременецького РУП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Кременецького РУП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1358973 від 02 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень та закрито провадження у справі. Вирішено питання повернення сплаченого судового збору.

25 квітня 2024 року (дата здачі документів на пошту) позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на його користь 11000 грн судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги.

В обґрунтування заяви позивач вказав, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року задоволено його позов. Однак, судом не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити заяву.

Представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подав заперечення на заяву. Зазначив, що в порушення вимог ч. 7 ст. 139 КАС України позивачем до початку розгляду справи по суті не подано клопотання про надання доказів понесення витрат після ухвалення рішення у даній справі. Договір про надання правової допомоги укладено 28 березня 2024 року, а рішення у справі ухвалено 24 квітня 2024 року. До заяви не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт перерахування коштів за надання правової допомоги.

Окрім того, просив врахувати, що адміністративний позов містить невеликий обсяг та один додаток. За характером спірних правовідносин, предметом доказування та складом учасників вказана адміністративна справа є справою незначної складеності. Тому, вважає, що адвокатом не було затрачено значних зусиль для складення позову, відтак заявлені витрати на правову допомогу не відповідають критеріям реальності та розумності. Посилаючись на наведене, просив відмовити в ухвалені додаткового рішення.

В судовому засіданні адвокат Мацей А.М. заяву підтримав та просив задовольнити. Вказав, що не зміг подати докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до завершення розгляду справи, оскільки такі докази підписані сторонами після ухвалення судового рішення у справі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області просив проводити розгляд заяви за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 252 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1358973 від 02 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень та закрито провадження у справі. Вирішено питання повернення сплаченого судового збору.

При цьому, рішенням суду не вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

У позові позивач зазначав, що орієнтована суму понесених судових витрат становить 11000 грн. та у прохальній частині позовної заяви просив стягнути з Головного управління Національної поліції на його користь судові витрати.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвокат.

Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу вимог ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) .

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до початку розгляду справи по суті повідомлено суд про те, що він очікує понести судові витрати у розмірі 11000 грн.

У встановлений законом строк позивач подав до суду докази понесення таких витрат, а саме: договір про надання правничої допомоги від 28 березня 2023 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС за №1131335 від 28 березня 2024 року; детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правової допомоги від 25 квітня 2024 року; акт виконаних робіт від 25 квітня 2024 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 25 квітня 2024 року.

Суд приймає до уваги те, що такі докази не могли бути подані разом з позовною заявою та до завершення розгляду справи, так як детальний опис робіт, акт виконаних робіт та акт приймання-передачі наданих послуг складені та підписані сторонами 25 квітня 2024 року, тобто після ухвалення судом рішення у даній справі.

Проанізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначені у заяві позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн не є співрозмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та не є пропорційними до предмета спору.

Зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, участь лише у двох судових засіданнях 01 та 24 квітня 2024 року загальною тривалістю 35 хв., суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що для ознайомлення та вивчення матеріалів справи, надання консультацій, вивчення судової практики, складення та оформлення процесуальних документів, участі у судових засіданнях обґрунтованим та співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн, який підлягає стягнення з відповідача в користь позивача.

Враховуючи вищенаведене та заперечення відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Водночас, при визначенні розміру витрат на професійну правову допомогу суд врахував те, що договір про надання правової допомоги укладений 28 березня 2024 року, а позов підготовлений та поданий до суду 12 лютого 2024 року. Будь-які інші докази на підтвердження понесення витрат на професійну правову допомогу до 28 березня 2024 року позивач суду не надав. Таким чином, позивачем не доведено факт понесення ним витрат на правову допомогу до 28 березня 2024 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 цього ж Закону договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

Договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках:

1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);

2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Позивачем та адвокатом не доведено факт укладення договору про надання правової допомоги в усній формі, з врахуванням вимог ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність доказів, які підтверджують факт оплати послуг адвоката як безпідставні, оскільки відсутність таких не є підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Згідно з умовами п.п. 4.11, 4.12 Договору про надання правової допомоги, сторони погодили, що клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 11000 грн після закінчення розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Клієнт сплачує розмір гонорару на протязі 5 днів з моменту отримання відповідної вимоги (рахунку, претензії) адвоката про сплату гонорару.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 134, 139, 143, 242, 244-246, 252, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Кременецького РУП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Ухвалити у даній справі додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, вул. Валова, 11, м. Тернопіль; ;

Кременецьке РУП ГУНП в Тернопільській області, вул. Драгоманова, 5, м. Кременець Кременецького району Тернопільської області; .

Повне рішення складено 10 травня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька