Справа № 420/36347/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/36347/23

Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С. Дата і місце ухвалення: 27.03.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2024р. задоволено частково позов ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії ГУ ДМС в Одеській області щодо відмови ОСОБА_2 прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Зобов`язано ГУ ДМС в Одеській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21.03.2024р. ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з ГУ ДМС в Одеській області на її користь 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2024р. заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДМС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) судом першої інстанції безпідставно зменшено суму витрат на послуги адвоката, які підлягають відшкодуванню на користь позивача.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.02.2020р. по справі №755/9215/15-ц, про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. В поданих до суду першої інстанції запереченнях ГУ ДМС в Одеській області щодо задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат, окрім цитування норм КАС України щодо стягнення судових витрат, зазначено лише, що дана справа не належить до категорії складних. При цьому, прийнявши до уваги заперечення відповідача, судом першої інстанції не враховано, що сам по собі факт віднесення певної справи до категорії справ незначної складності не може слугувати доказом «неспівмірності» витрат на правничу допомогу. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару виходячи із власних міркувань.

Апелянт стверджує, що розмір гонорару 10 000,00 грн. підтверджується матеріалами справи, є обґрунтованим та має бути відшкодованим у повному обсязі.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про зміну додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2024р. та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДМС в Одеській області на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та адвокатом Тарасенко Д.Ю. укладено договір про надання правової допомоги від 22.11.2023р. №22/11/23, яким, серед іншого, сторони погодили, що правова допомога на виконання цього договору надається за ціною, визначеною у додатках до цього договору. Допустимим погодженням розміру гонорару в усній формі в такому випадку розмір гонорару зазначається в рахунку на оплату, а клієнт оплатою цього рахунку свідчить про свою згоду із таким розміром гонорару.

Відповідно до додатку до договору №22/11/23 про надання правової допомоги від 22.11.2023р. сторони погодили, що гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції становить 10000,00 грн.

На підтвердження понесення ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. позивачем надано опис послуг, наданих адвокатом, від 21.03.2024р. та рахунок-фактуру №18/12/23 від 18.12.2023р.

Суд першої інстанції врахував надані відповідачем заперечення на заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу та, перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, дійшов висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги є завищеним, а відтак, таким, що підлягає зменшенню. Розумно обґрунтованими, на думку суду, є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, оскільки дана сума є співмірною до предмету спору і ціни позову, складності даної справи та об`єму виконаних робіт.

Дійсно, у постановах Верховного Суду від 28.04.2023р. по справі №640/8003/20, від 25.05.2023р. по справі №440/7120/20, від 20.06.2023р. по справі №280/5922/21, від 29.03.2024р. по справі №640/8316/20 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2023р. по справі №560/3073/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що співмірним буде до стягнення з відповідача на користь позивача 3500,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вважає такий розмір витрат дещо заниженим.

Визначення вартості роботи адвоката є питанням, яке погоджується сторонами при укладенні договору про надання правової допомоги та залежить, в тому числі, від професійних здібностей та досвіду адвоката, що впливає на оцінку її вартості, фінансового стану сторони у справі та значення справи для цієї сторони.

Водночас, принциповим під час вирішення цього питання є перевірка судом доведеності стороною відповідності таких витрат критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та їх співмірності зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг та ціною позову.

Представлений адвокатом на розгляд суду обсяг матеріалів був достатнім для вирішення судом справи.

Разом з цим, в даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, наслідком чого є розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, існує судова практика по розгляду відповідної категорії справ, у зв`язку з чим підготовка її не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку, що справедливим, обґрунтованим та пропорційним буде відшкодування на користь позивача 5000,00 грн. витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, враховуючи принцип свободи договору, не заперечує стосовно того, що сторони договору про надання правової допомоги погодили саме такий розмір гонорару, який заявлено позивачем до стягнення з відповідача, однак суд не погоджується з його розміром в межах розгляду питання щодо розподілу суми цього гонорару, як судових витрат у справі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року змінити шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 травня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук