Справа № 733/896/24
Суддя: Овчарик В. М.
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/25/24
Єдиний унікальний №733/896/24
Рішення

Іменем України

13 травня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.

за участю секретаря Ткаченко В.М. та

представника позивача Матроса І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в обгрунтування якого вказав, що постановою серії ЕНА № 1873663 від 10 квітня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, з чим він не згоден, оскільки вказана постанова винесена з порушенням вимог законодавства та за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним правопорушення. Згідно даної постанови 10 квітня 2024 року о 12-40 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом в с. Сираї, а/д М01 72 км, що позначений д.з. 5.49 на білому фоні, та рухався зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км/год, що було зафіксовано на прилад TRUCAM LTI20/20 TC000607, який використовувався в ручному режимі, а не стаціонарно, як це передбачено ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні докази того, що фіксація правопорушення здійснювалася у зоні дії дорожнього знаку 5.70. Узв`язку з викладеним вище позивач просить скасувати постанову про справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1873663 від 10 квітня 2024 року про накладення на наього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 340 грн та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою судді від 18 квітня 2024 року відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 16); 08 травня 2024 року представником позивача подана заява про розгляд справи про його участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (а.с. 67), яка була задоволена протокольною ухвалою суду від 08 травня 2024 року.

У відзиві на позов представник відповідача - Департаменту патрульної поліції заперечувала проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» на 27 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Зазначила, що вимірювання здійснювалось приладом, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607). Лазерний вимірювач отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А № 006694 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29405, який підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам Технічної документації на вимірювач. Правомірність застосування засобу саме в ручному режимі підтверджується листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відносить до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання, та використання його саме у такому порядку не є порушенням. Разом з тим, водія також було проінформовано про причину зупинки з детальним її описом, ознайомлено з відеозаписом з приладу TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607) та в подальшому поліцейським було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову серії ЕНА № 1873663 від 10 квітня 2024 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на відсутність попереджувального знаку 5.70 ПДР, оскільки його наявність чи відсутність жодним чином не впливає на розгляд даної справи. Наявність відповідних дорожніх знаків на ділянці дороги, де вчинене правопорушення, підтверджується інформацією, що надана Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернігівській області. Зауважила, що факт вчинення правопорушення (перевищення швидкості руху) підтверджується відео та фото, що долучене до відзиву. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 39-49).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, який у відзиві на позов просив справу розглядати за його відсутності.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.3 ПДР України закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, положеннями статей 31, 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено можливість використання поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Судом установлено, що поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області рядовим поліції ОСОБА_2 10 квітня 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1873663, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 340 грн (а.с. 14).

У даній постанові зазначено, що 10 квітня 2024 року о 12-40 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом в с. Сираї, а/д М01 72 км, що позначений дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, та рухався зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних приладів, з якою було ознайомлено ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як зазначено у позовній заяві порушення визначеного п. 12.4 ПДР України обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607).

На підтвердження вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607)(а.с. 63, 66).

Так, з відеозапису зробленого за допомогою приладу TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607) видно, як зафіксовано рух транспортного засобу BMW 540 I, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 77 км/год, при цьому з відео також убачається, як червона позначка фіксується на автомобілі позивача, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля.

Разом з тим з фото зробленого за допомогою приладу TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607) видно, як у верхній частині фотографії зазначено, що правопорушення вчинене на а/д М-01 72 км в с. Сираї, швидкість автомобіля 77 км/год, та зазначено дату і час фіксації 12-39 год 10.04.2024 року.

Зазначені відео та фото суд визнає належними та допустимими доказами.

За таких обставин посилання представника позивача про те, що швидкість зазначена на приладі TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607) не належить автомобілю позивача, оскільки зафіксована не спереду автомобіля, а позаду його суд відхиляє.

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Щодо твердження сторони позивача про те, що вимірювач швидкості TRUCAM LTI20/20 (серійний номер TC000607) повинен використовуватися тільки стаціонарно є неприйнятним з огляду на те, що вказаний вимірювач швидкості віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року (а.с. 56).

Відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29405 від 13 листопада 2023 року, ДП «Укрметртестстандарт» лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCАМ LTI 20/20» № ТС000607 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Строк дії свідоцтва до 13 листопада 2024 року. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год (а.с. 53).

Крім того, можливість використання виробу TruCam ТС 000607 також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021 року, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSO/IES 18033-3:2015 (а.с. 54).

Разом з тим суд враховує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCАМ, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, що підтверджується відповідним сертифікатом серії А № 006694 (а.с. 57).

Виріб TruCАМ LTI 20/20 має чинний експертний висновок у сфері КЗІ від 27.09.2018 року № 04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алкгоритму шифрування AES до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, що підтверджується листом Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 04/03/03-3878 від 04.10.2018 (а.с. 55).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, видані в установленому порядку до набрання чинності цим Законом, чинні протягом визначеного в них строку дії.

Тож, показання вказаного приладу, на підставі якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, є належним і допустимим доказом.

Лазерний вимірювач швидкості TruCАМ LTI 20/20 ТС000607, яким зафіксовано факт перевищення позивачем швидкості, відповідає вимогам законодавства та правомірно був використаний інспектором поліції у ручному режимі.

Посилання позивача у позові та його представника у судовому засіданні на ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка на їх думку, забороняє використовувати технічні прилади у ручному режимі, суд відхиляє, оскільки дана стаття стосується техніки, яка працює в автоматичному режимі, а прилад TruCam LTI 20/20 за своїми технічними характеристиками може працювати також і в ручному режимі.

Доводи сторони позивача щодо відсутності на відрізку дороги, на якому рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 дорожнього знаку 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», що, на його думку, свідчить про відсутність правових підстав для монтування/розміщення автоматичної фототехніки та відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, зокрема, швидкісного режиму, є такими, що не підтверджуються документально, оскільки до суду позивачем не надано доказів, які б вказували на відсутність вказаних знаків на вказаному відрізку дороги на момент винесення оскаржуваної постанови, натомість висловлену лише суб`єктивну думку, яка немає жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Суд відхиляє твердження представника позивача про те, що відзив не можна брати до уваги, так як останній поданий на адресу реєстрації позивача, а не на адресу для направлення кореспонденції, як цього просив останній, оскільки відповідачем виконані вимоги ст. 79 КАС України та надісланий відзив за діючою адресою позивача, що підтверджується списком № 26.04.2024 (а.с. 64-65), при цьому стороні позивача була надана можливість ознайомитися з матеріалами справи, якою останній скористався, а тому порушень прав позивача у даній ситуації суд не вбачає.

Також суд відхиляє твердження представника позивача про те, що відзив поданий не уповноваженою особою, а саме ОСОБА_3 , стосовно якої у довіреності відсутні будь-які відомості про її посаду, оскільки вказана довіреність дійсна до 31 грудня 2024 року, яка містить затверджений начальником Департаменту патрульної поліції зразок підпису ОСОБА_3 , звірена належним чином та надана у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (П. 34, 35 постанови Верховного Суду у справі №524/5741/16-а від 20.05.2020 року).

Беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування постанови серії ЕНА № 1873663 від 10 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 25, 72, 73, 77, 90, 122, 123, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 262, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місце знаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик