Справа № 280/3031/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 травня 2024 року (09:40)Справа № 280/3031/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі третя особа), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня її призначення;

зобов`язати відповідача виплачувати позивачу пенсію за віком, призначену 17.01.2024 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 січня 2024 року, через ГУ ПФУ в Запорізькій області, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інформація про призначення пенсії була наявна в електронному кабінеті позивача на порталі Пенсійного фонду України. Згодом, органами ПФУ позивачу виготовлено пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 07.02.2024. Зазначає, що пенсія призначена 17.01.2024, розмір якої склав 5916,62 грн. Однак, пенсію на банківській рахунок, відкритий у AT «ПУМБ» чи через відділення AT «Укрпошта» позивачу не виплатити. Документів про припинення виплати пенсії позивач не отримував. Після призначення пенсії, 06.02.2024, ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії, підставою для відмови у призначенні пенсії є те, що, страховий стаж позивача за наданими документами складає 24 років 08 місяців 19 днів, а пільговий - 12 років 1 місяць 18 днів, якого не достатньо для призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано період роботи з 18.08.1986 по 30.10.1986 та з 16.01.1989 по 31.05.1990; з 22.01.1996 по 31.12.2003, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки відсутня сплата страхових внесків за вказані періоди трудової діяльності, та для рахування цих періодів необхідно надати уточнюючи довідки на підставі первинних документів. У подальшому, 07.03.2024 ГУ ПФУ у Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №87 та визначено страховий стаж як 26 років 6 місяців 18 днів, а пільговий - 12 років 7 місяців (до пільгового стажу зараховано всі періоди). До загального страхового стажу не зараховано період роботи з 22.01.1996 по 17.02.2004, оскільки запис про періоди трудової діяльності внесено раніше дати заповнення трудової книжки (28.12.2004 рік). Зазначає, що на цей час пенсію позивач не отримує, тобто має місце протиправна бездіяльність відповідача, щодо невиплати пенсії, яка порушує право позивача на пенсійне забезпечення. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 09.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

23.04.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 19372), в якому зазначає, що 11.01.2024 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 17.01.2024 позивачу помилково було призначено пенсію, після перегляду пенсійної справи позивача, було вирішено відмовити останньому в призначені пенсії з огляду на наступне. Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 06.02.2024 №74 у призначенні пенсії позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Після повторного перегляду пенсійної справи, ГУ ПФУ в Харківській області рішенням від 07.03.2024 № 87 повторно відмовлено позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. За наданими документами страховий стаж становить 26 років 06 місяців 18 днів. Пільговий стаж заявника за Списком №2 становить 12 років 7 місяців. За розглядом документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 22.01.1996 по 17.02.2004 у фірмі «Говерла», через відсутність інформації про сплату страхових внесків. Просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

11.01.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до т. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до відомостей, наявних в електронному кабінеті позивача на порталі Пенсійного фонду України, позивачу з 17.01.2024 призначено пенсію за віком у розмірі 5916,62 грн. (а.с.18-19).

Як зазначає відповідач у своєму відзиві, 17.01.2024 позивачу помилково було призначено пенсію.

Так, за принципом екстериторіальності, органом, що розглядав заяву про призначення пенсії, визначено ГУ ПФУ в Харківській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 06.02.2024 №74 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутність необхідного пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.11).

28.02.2024 позивач вдруге звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до т. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.44-45).

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 07.03.2024 №87 позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.12).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати йому пенсії за віком, позивач звернувся до суду із вимогами про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію за віком, призначену 17.01.2024 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок № 22-1, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1.1 Розділу І Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктами 1.7, 1.8 розділу І Порядку №22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

За приписами пункту 4.1 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

В силу пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Беручи до уваги вищезазначене суд зазначає, що повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Харківській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у - ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись ГУ ПФУ в Запорізькій області після отримання від ГУ ПФУ в Харківській області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

Однак, як встановлено судом, рішеннями ГУ ПФУ в Харківській області від 06.02.2024 №74 та від 07.03.2024 №87, позивачу двічі будо відмолено у призначенні пенсії за віком.

Разом з цим, зазначені рішення в судовому порядку позивачем не оскаржуються та є чинними. Докази протилежного матеріали справи не містять.

Оскільки, наразі рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 06.02.2024 №74 та від 07.03.2024 №87 про відмову у призначенні пенсії є чинними обов`язок щодо виплати позивачу пенсії за віком у відповідача відсутній.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені прав чи інтереси особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, а також підтверджена у Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з метою оскарження рішень про відмову у призначенні пенсії за віком.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.05.2024.

Суддя Ю.В. Калашник