Справа № 320/48669/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року № 320/48669/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81-б, ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 12.09.2023 року №184 дп-23 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 .

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що Декларацію доброчесності прокурора необхідно було подати за період з 01.01.2022 по 08.02.2023 року. В цей період позивачу не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальні акти, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не перебували у провадженні суду, а також рішення про результати судового розгляду у таких справах не ухвалювалися. Вважає, що ним правильно підтверджено виключний перелік обставин, викладених у цьому пункті Декларації, відтак були відсутні підстави для проведення дисциплінарного провадження і притягнення позивача до відповідальності оскаржуваним рішенням.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що подаючи Декларацію доброчесності прокурора, позивач був достовірно обізнаний про ухвалу Одеського апеляційного суду від 13.04.2022, якою скасовано вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 05.09.2019 та закрито кримінальне провадження № 0000562. Крім того, маючи можливість повідомити у Декларації доброчесності прокурора будь-які інші дані, які він вважає необхідним зазначити у зв`язку з таємною перевіркою доброчесності, позивач інформацію про такі відомості не зазначив. В зв`язку із внесенням недостовірних відомостей, відповідачем було правомірно притягнуто позивача до відповідальності.

Ухвалою суду від 09.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З червня 2012 року позивач працює в органах прокуратури, з 15 грудня 2015 року обіймає посаду прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області.

Відповідно до наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 11 квітня 2022 року № 545к, у зв`язку з припиненням функціонування місцевих прокуратур Одеської області й початком роботи окружних прокуратур Одеської області з 15 березня 2021 року, а також непроходженням атестації, прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_1 тимчасово було визначено робоче місце у Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси Одеської області.

08 лютого 2023 року позивачем на сайті Офісу Генерального прокурора заповнено Декларацію та підписано її шляхом накладання власного кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП). У пункті 9 розділу ІІ Декларації, який містить твердження «Мені не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальні акти, клопотання про звільнення мене від кримінальної відповідальності не перебували у провадженні суду, рішення про результати судового розгляду у таких справах не ухвалювалися» , позивач надав відповідь «підтверджую».

На підставі доручення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора від 06.04.2023 № 17/1/1-27042-23 наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 11.04.2023 № 38 призначено службове розслідування щодо можливого подання прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 недостовірних тверджень у Декларації.

Відповідно до наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 17.04.2023 № 38 комісією у складі: заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_2 (голови комісії), прокурора відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора (з місцем дислокації у Одеській обласній прокуратурі) Бараніченка С.В., начальника відділу кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури Галактіонової О.А., начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , начальника відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання публічного обвинувачення в суді Одеської обласної прокуратури Віницької А.М., прокурора відділу кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури Міняйло У.О. проведено службове розслідування з метою перевірки інформації, що може свідчити про недостовірність тверджень, поданих прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 у Декларації доброчесності прокурора.

За результатами даної перевірки складено висновок про результати службового розслідування стосовно прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1

12 вересня 2023 року, за наслідками розгляду висновку КДКП було ухвалено рішення № 184дп-23 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) -вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Незгода позивача із прийнятим рішенням зумовила його звернення до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, загальні права й обов`язки прокурора визначено Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII .

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Цим же Законом врегульовано порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Згідно зі статтями 44, 73, 77 Закону № 1697-VII тільки за КДКП закріплені повноваження здійснювати дисциплінарне провадження щодо прокурора.

Відповідно до частин першої та другої статті 45 цього Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Дисциплінарне провадження включає такі етапи: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин четвертої та десятої статті 46 цього Закону після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження за результатами перевірки.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніше як за десять днів до дня проведення засідання.

Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ятою статті 47 Закону № 1697-VII).

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід (частина шоста статті 47 Закону № 1697-VII).

Рішення в дисциплінарному провадженні відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає більшістю голосів від свого загального складу.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора може бути накладено такі дисциплінарні стягнення: 1) догана, 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний щорічно проходити таємну перевірку доброчесності.

Підстави і процедуру щорічного проходження прокурорами таємної перевірки доброчесності визначені Порядком проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, який затверджено наказом Генерального прокурора 29 грудня 2022 року № 293 (далі Порядок №293).

Пунктами 1, 2 розділу ІІ Порядку № 293 передбачено, що щорічна таємна перевірка доброчесності прокурорів проводиться на підставі частини п`ятої статті 19 Закону № 1697-VII; проходження таємної перевірки доброчесності полягає у щорічному поданні прокурором Декларації і, за наявності підстав, визначених цим розділом, проведенні службового розслідування та вивченні його результатів згідно з пунктом 14 цього розділу з метою перевірки інформації, що може свідчити про недостовірність (у тому числі неповноту) тверджень прокурора в Декларації.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 293 встановлено, що кожен прокурор щороку з 01 січня по 31 березня (включно) зобов`язаний особисто шляхом заповнення на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора подати Декларацію за формою і правилами, визначеними додатком 1 до Порядку, надати правдиві відповіді у формі "Підтверджую" або "Не підтверджую" на запитання, що стосуються або можуть стосуватися його доброчесності, а у випадках, визначених Порядком, Декларацією і правилами її заповнення, навести додаткові відомості.

Декларація підлягає оприлюдненню на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, за винятком періоду дії у державі правового режиму воєнного стану.

Окрім того, у пункті 4 розділу II Порядку № 293 зазначено, що прокурором під час заповнення Декларації відповіді "Не підтверджую" щодо одного чи кількох запитань не є підставою для визнання його таким, що не пройшов щорічну перевірку доброчесності.

У такому випадку службове розслідування відповідно до цього Порядку не проводиться, але може бути призначене згідно з положеннями організаційно-розпорядчого акта Генерального прокурора щодо порядку проведення службових розслідувань стосовно прокурорів, у загальному порядку за наявності для цього приводів і підстав.

Пунктом 5 Правил заповнення та подання форми Декларації доброчесності прокурора, які містяться у Додатку 1 до Порядку № 293, передбачено: якщо у прокурора виникли сумніви щодо правильності відповіді на одне чи кілька запитань, але прокурор обрав відповідь «Підтверджую», він у такому випадку зобов`язаний у довільній формі навести додаткові пояснення.

Згідно з п.7 розділу II Порядку№ 293 прокурор, який не подав Декларації в установлений цим розділом строк, зобов`язаний письмово повідомити підрозділ внутрішньої безпеки про причини неподання або несвоєчасного подання Декларації, долучивши копії документів (за їх наявності), які підтверджують поважність цих причин.

Неподання, несвоєчасне подання прокурором Декларації без поважних причин вважається невиконанням обов`язку, передбаченого частиною п`ятою статті 19 Закону України "Про прокуратуру", та може бути підставою для ініціювання дисциплінарної відповідальності.

Згідно з п.10 розділу II Порядку№ 293 у разі одержання інформації, яка стосується конкретного прокурора і містить фактичні дані, що можуть бути перевірені, про недостовірність (у тому числі неповноту) тверджень, наведених у Декларації, підрозділ внутрішньої безпеки впродовж п`ятнадцяти робочих днів з дати отримання такої інформації повідомляє керівника відповідного органу прокуратури про необхідність призначення службового розслідування з долученням отриманої інформації.

Пунктом 11 розділу II Порядку№ 293 визначено, що керівник органу прокуратури протягом семи робочих днів із дня отримання такого повідомлення вирішує питання про призначення службового розслідування.

Керівник обласної прокуратури про прийняте рішення повідомляє підрозділ внутрішньої безпеки.

Відповідно до п.12 розділу II Порядку№ 293 службове розслідування під час таємної перевірки доброчесності не призначається, якщо інформація, указана в пункті 10 цього розділу:

- надійшла після закінчення календарного року, в якому подано Декларацію;

- у ній повідомлено про події, з часу настання яких минуло понад два роки;

- уже була або є предметом іншого службового розслідування;

- не відповідає вимогам, наведеним у пункті 10 цього розділу;

- стосується прокурора, з яким трудові відносини припинено.

Згідно з п.13 розділу II Порядку№ 293 службові розслідування, призначені з метою перевірки недостовірності (у тому числі неповноти) тверджень, поданих прокурором у Декларації, проводяться за участю уповноважених осіб відповідно до положень цього Порядку та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань стосовно прокурорів.

Пунктом 14 розділу II Порядку№ 293 визначено, що висновок, складений за результатами службового розслідування, окремі думки та зауваження до нього, за їх наявності, вивчаються підрозділом внутрішньої безпеки протягом двадцяти робочих днів з дати надходження матеріалів службового розслідування або їх копій.

Упродовж указаного строку уповноважена особа в межах наданих повноважень має право додатково одержувати пояснення від працівників прокуратури та інших осіб (за їх згодою), отримувати інформацію, матеріали, висновки, у тому числі від інших державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (за їх згодою).

У разі відсутності підстав для скасування висновку відомості про результати проходження таємної перевірки вносяться підрозділом внутрішньої безпеки до реєстру перевірок інформації про недоброчесність прокурорів.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, зобов`язаний щорічно проходити таємну перевірку доброчесності та у період з 01 січня до 31 березня особисто подавати Декларацію за встановленими формою та правилами.

08 лютого 2023 року ОСОБА_1 на сайті Офісу Генерального прокурора заповнено Декларацію та підписано її шляхом накладання власного кваліфікованого електронного підпису. У пункті 9 розділу II Декларації, який містить твердження «Мені не повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальні акти, клопотання про звільнення мене від кримінальної відповідальності не перебували у провадженні суду, рішення про результати судового розгляду у таких справах не ухвалювалися» позивач надав відповідь «підтверджую».

Водночас, як встановлено під час дисциплінарного провадження, у період часу, за який подано зазначену Декларацію, у провадженні судів розглядалися в межах кримінальної юрисдикції матеріали щодо ОСОБА_1 .

Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 517/474/16-к за результатами розгляду апеляційних скарг прокурора та захисника засудженого вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 05 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, скасовано. Кримінальне провадження № 0000562 стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді й вичерпанням можливості їх отримання.

На вказане рішення Одеською обласною прокуратурою 07 липня 2022 року було подано касаційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою колегії суддів Першої палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду 18 липня 2022 року відкрито касаційне провадження. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного кримінального суду від 14 березня 2023 року (після подачі ОСОБА_1 Декларації) касаційну скаргу задоволено, ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року скасовано та призначено новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного рішення, остаточне рішення за результатами розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_1 не прийняте.

Таким чином у період, за який ОСОБА_1 подано декларацію доброчесності прокурора (01 січня 2022 року - 08 лютого 2023 року), обвинувальний акт стосовно нього перебував та на теперішній час перебуває у провадженні суду.

Суд вважає, що зазначені обставини зобов`язували позивача у пункті 9 Декларації щодо твердження «Мені не Повідомлялося про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальні акти, клопотання про звільнення мене від кримінальної відповідальності не перебували у провадженні суду, рішення про результати судового розгляду у таких справах не ухвалювалися» надати правдиву негативну відповідь у формі «Не підтверджую», а в додаткових відомостях у Декларації зазначити інформацію про ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року, якою кримінальне провадження стосовно нього закрито.

Водночас, судом встановлено, що позивач цього не зробив та в Декларації вказав неправдиві відомості на запитання, що стосується його доброчесності.

Обґрунтовуючи заявлений позов, прокурор ОСОБА_1 зазначає, що йому не повідомлялось про початок і завершення службового розслідування та не ознайомлювали із його висновками.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується із такими доводами позивача з огляду на наступне.

Наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 17 квітня 2023 року № 38 призначено службове розслідування, з метою перевірки інформації, що може свідчити про недостовірність тверджень, поданих прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 у Декларації доброчесності прокурора.

17 квітня 2023 року ОСОБА_1 листом № 07-454вих-23 поінформовано, що призначено службове розслідування, з метою перевірки інформації, що може свідчити про недостовірність тверджень, поданих прокурором Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 у Декларації доброчесності прокурора., в якому одночасно роз`яснено його права.

У відповідь на нього, 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 були надані письмові пояснення на ім`я виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в яких останній також посилається на вищевказаний наказ, яким призначено службове розслідування.

Окрім цього, листом Голови комісії - заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 17 травня 2023 року №07-550 вих-23 ОСОБА_1 було поінформовано про завершення службового розслідування та можливість ознайомитись і затвердженим висновком і матеріалами службового розслідування.

Таким чином, доводи позивача щодо неповідомлення його про початок та завершення службового розслідування, не відповідають дійсності.

Крім того, доводи прокурора ОСОБА_1 про необізнаність з вимогами Порядку проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 29 грудня 2022 року № 293, суд не приймає до уваги, оскільки зазначений документ доступний для ознайомлення необмеженому колу осіб (зокрема, його розміщено на сайті Офісу Генерального прокурора). До того ж, позивач був ознайомлений під підпис із Порядком №293.

Крім того, вказане твердження спростовується діями позивача, який, виконуючи вимоги Порядку № 293, 08 лютого 2023 року заповнив, підписав і подав Декларацію.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу І Порядку № 293 доброчесність прокурора - це здатність прокурора спрямовувати свої дії на захист публічних інтересів, відмовлятися від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданий цьому повноважень, та повідомляти достовірні відомості в Декларації під час п подання.

Подання в Декларації недостовірних (у тому числі неповних) тверджень кваліфікується як дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Таким чином, позивач, подавиш Декларацію, що містить свідомо неправдиві відомості, порушив вимоги пункту 3 частини четвертої, частини п`ятої статті 19 Закону № 1697-VII, пункту 2 розділу І, пунктів 2, 3 розділу II Порядку № 293, тобто вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, а саме вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Відтак, суд вважає, що у відповідача були наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 року у справі № 420/16011/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення №17/1-4рп-23 від 31.05.2023 року відмовлено. Тобто, судом підтверджено законність та обґрунтованість довідки про результати таємної перевірки доброчесності прокурора від 31.05.2023 року №17/1-4рп-23, яка стала підставою в подальшому для відкриття дисциплінарного провадження і винесення рішення, що оскаржується у даній справі.

Суд зауважує, що у позовній заяві ОСОБА_1 не навів , а відповідач під час розгляду його заяв у дисциплінарному провадженні не встановив жодних обставин, які б вказували на порушення його прав під час службового розслідування.

Разом з тим, доводи та міркування позивача про те, що оскаржуване рішення є незаконним, як таке, що прийняте на підставі та з використанням неперевіреної інформації, спростовуються матеріалами дисциплінарного провадження.

Інші доводи викладені в адміністративному позові не впливають на правильність висновків Комісії, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 12.09.2023 року №184 дп-23 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 є законним, обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 241 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.