Справа № 420/20611/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/20611/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

апелянта/позивача ОСОБА_1 , його представниці ОСОБА_2 ,

представника відповідача Єфіменка С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року (суддя Харченко Ю.В м. Одеса, повний текст рішення складений 17.02.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ДПП, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту від 08 вересня 2021 року №602 "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення" щодо застосування до інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування (далі ТОР) управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Одеській області) лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту від 28 вересня 2021 року №1173 о/с про звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 28 вересня 2021 року по день фактичного поновлення на службі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Справа була розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2023 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року та ухвалено у справі нову постанову, якою:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції №602 від 08 вересня 2021 року «Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення» про застосування до інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту патрульної поліції №1173 від 28.09.2021 про звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 з 29 вересня 2021 року на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу за період з 29 вересня 2021 року до 20 червня 2023 року включно в сумі 312531,23 грн.

За результатом розгляду касаційної скарги відповідача 14.03.2024 Верховний Суд прийняв постанову, якою скасував постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням висновків і мотивів, викладених у постанові Верховного Суду від 14.03.2024 у відповідності до частини п`ятої статті 353 КАС України, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебував на службі в органах національної поліції з 07 листопада 2015 року на посаді інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 07 листопада 2015 року №116, має спеціальне звання лейтенант поліції.

12 травня 2021 року до відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області надійшов рапорт інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Юрія Ніколенка та старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області лейтенанта поліції Сергія Криволапова. До вказаного рапорту було долучено звернення громадянина ОСОБА_3 , відповідно до якого 12 травня 2021 року приблизно о 02 годині 18 хвилин екіпаж "Тактик 2.2" у складі: інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 на службовому транспортному засобі "Renault Duster", номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, буд. 42, було зупинено транспортний засіб "Mazda", номерний знак НОМЕР_2 , за порушення водієм Правил дорожнього руху. Під час спілкування з працівниками поліції водій транспортного засобу "Mazda", номерний знак НОМЕР_3 , можливо надав вищезазначеним поліцейським неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 300 грн. Також в зверненні зазначалось, що інспектори перебували без нагрудних відеореєстраторів та бронежилетів.

Відповідно до доповідної записки від 18 травня 2021 року начальник управління УПП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 доповів керівництву Департамента патрульної поліції за фактом унесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення від 12 травня 2021 року №0000600 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 368 КК України, до вчинення якого можуть бути причетні інспектор взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_1 та інспектор взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , а також можливого порушення службової дисципліни останніми, про що зазначено у зверненні громадянина ОСОБА_3 .

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції полковника поліції Євгенія Жукова від 09 червня 2021 року №1261 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків" призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.

У межах службового розслідування ОСОБА_1 09 червня 2021 року надав письмові пояснення.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 07 липня 2021 року №1487 з метою отримання інформації з закладів охорони здоров`я та уточнення обставин подій, що стали підставами проведення службового розслідування, строк розслідування був продовжений на один місяць.

За результатами проведення службового розслідування начальником Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП складено Висновок службового розслідування від 16 серпня 2021 року.

У вказаному висновку зазначено, що відповідно до розрахунку групи Т 2 взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області ДПП, з 09:00 11 травня 2021 року по 09:00 12 травня 2021 року, екіпаж "Тактик - 2.2" на службовому автомобілі Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 , у складі: інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 та інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 заступили на добове чергування, старший екіпажу лейтенант поліції ОСОБА_4

12 травня 2021 року o 02:17 на скорочений номер "102" від лейтенанта поліції ОСОБА_1 надійшло повідомлення "Прийняття або надання пропозицій, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою" наступного змісту (мовою оригіналу): "водій, а/м мазда, днз не має, пропонував гроші працівникам поліції, а саме екіпажу Тактик-2.2 в сумі 300 грн. через те що не працювали освітлюючі прибори".

Водночас, 12 травня 2021 року о 02:33 від ОСОБА_3 надійшло повідомлення - "Інші скарги на поліцейських" наступного змісту (мовою оригіналу): "Заявник журналіст "Територія закону" скаржиться, що екіпаж 2098 вимагали кошти 300 грн. з водія за непрацюючі габарити та підсвітку номера. Кошти лежать у боковій двері, є запис відеоспостереження. Просять поліцію. Очікують на місці".

Також, 12 травня 2021 року о 03:04 на скорочений номер "102" від ОСОБА_3 надійшло повідомлення "Інші скарги на поліцейських" наступного змісту (мовою оригіналу): "Заявник журналіст "Територія закону" скаржиться, що у працівників поліції, екіпаж 2098, відсутні боді камера, відсутні бронежилети. Очікує службу моніторингу".

На вказані повідомлення було направлено СОГ відділу поліції №1 Одеського районного управління №1 ГУПН в Одеській області та про виконання завдання старший інспектор-черговий ОСОБА_7 доповів електронним рапортом наступного змісту: - "Зібрано матеріали СОГ ВП №1 ОРУП №1 СВ Ковач КП Пальчик, проводиться перевірка".

Також, на вказані повідомлення було направлено екіпаж відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП "Океан-0020" у складі: інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Юрія Ніколенка, старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Сергія Криволапова та т.в.о. інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП капрала поліції Миколи Стельмаха, та про відпрацювання завдання останній доповів електронним рапортом наступного змісту (мовою оригіналу): "Прибувши на місце виклику було виявлено заявника та відібрано письмову скаргу".

Відповідно до змісту телеграми до ГУНП в Одеській області від 12 травня 2021 року №13857 (мовою оригіналу): "12 травня 2021 року о 02:17 до ЧЧ надійшло повідомлення ВП №1 ОРУП №1 повідомлення від працівника поліції про пропонування йому неправомірної вигоди (ЖЄО13587), надалі о 02:33 до ЧЧ надійшло повідомлення ВП №1 ОРУП №1 від ОСОБА_3 , що екіпаж 2098 вимагав у водія кошти за непрацюючі габарити та в нього є відеофіксація. Працівниками ВП №1 ОРУП №1 у складі СОГ здійснювався виїзд на місце події за адресою: АДРЕСА_1 , де були присутні двоє поліцейських УПП роти ТОР 2 взводу УПП в Одеській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 номер посвідчення НОМЕР_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 номер посвідчення НОМЕР_5 , які в ході бесіди пояснили, що зупинили транспортний засіб Мазда, номерів не має, та поки працівник поліції відкрив двері для того, щоб взяти планшет з салону автомобіля, водій поклав до правої передньої двері (в середину) 300 грн., та в подальшому підбігли особи, які все це знімали, а сам водій, який поклав гроші, поїхав. У працівників поліції відсутні боді-камери, присутній лише відеореєстратор, який записує без звуку та лише лобове скло та капот патрульної машини ОСОБА_8 . 2098. У подальшому, у ході бесіди із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає: АДРЕСА_2 , який повідомив до ЧЧ ВП №1 ОРУП №ГУНП в Одеській області про взяття неправомірної вигоди поліцейськими пояснив, що в нього наявний відеозапис та аудіозапис даної ситуації, під час перегляду відеозапису було помічено, що працівник поліції стояв біля дверей, тримаючи в руках документи водія, після чого водій щось кладе в кишеню двері та поліцейський віддає йому документи. Детально відео розгледіти не змогла, аудіозапис прослухати теж не надали. ОСОБА_3 повідомив, що через декілька днів відеозапис з`явиться в мережі інтернет, та його можна буде подивитися, або за письмовим запитом надасть його пізніше. Під час Омг було виявлено та вилучено 5 купюр номіналом 50 гривень в середині службового автомобіля РЕНО".

Вказану подію зареєстровано в журналі єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події №13587 від 12 травня 2021 року відділу поліції №1 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області та по вказаному факту 12 травня 2021 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 за передбаченого частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України за ознаками кримінального правопорушення.

Комісією під час службового розслідування було встановлено, що під час виконання службових обов`язків 11 травня 2021 року та 12 травня 2021 року інспектор взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 та інспектор взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 , перебуваючи у складі екіпажу "Тактик 2.2.", здійснювали відеозйомку на портативний відеореєстратор частково, загальна тривалість відеозаписів, зафіксована на портативний відеореєстратор, становить 12 (дванадцять) хвилин, чим грубо порушили вимоги пункту 5 розділу II та пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026.

Крім того, встановлено, що під час спілкування з водієм транспортного засобу Mazda, номерний знак НОМЕР_3 , що мало місце 12 травня 2021 року відеозйомка лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_4 на портативний відеореєстратор не здійснювалась. Отже, саме факт порушення вимог вказаної Інструкції лейтенантом поліції ОСОБА_9 та лейтенантом поліції ОСОБА_10 став наслідком неможливості підтвердити чи спростувати можливе отримання даними працівниками УПП в Одеській області ДПП 12 травня 2021 року неправомірної вигоди.

Дисциплінарною комісією враховано, що лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_11 12 травня 2021 року не було складено жодних адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_12 , не зафіксовано факт можливого вчинення останнім правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 369 ККУ, та про яке йдеться мова в повідомленні лейтенанта поліції ОСОБА_1 на скорочений "102" від 12 травня 2021 року. Крім того, не забезпечено охорону місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення до приїзду СОГ.

Окрім того, встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 знехтував правилами особистої безпеки та перебував під час виконання службових обов`язків без засобів індивідуального захисту, а саме бронежилету.

Дисциплінарною комісією також ураховано, що подія від 12 травня 2021 року за участі лейтенанта поліції ОСОБА_4 та лейтенанта поліції ОСОБА_1 висвітлена в мережі Інтернет, набула широкого розголосу та суспільного резонансу, негативно вплинула на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, тим самим підриваючи авторитет поліції у суспільстві.

На підставі викладеного дисциплінарна комісія констатувала, що у діях лейтенанта поліції ОСОБА_1 та лейтенанта поліції ОСОБА_13 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини першої статті 8, частини третьої статті 11, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580-VIII), пунктів 1, 4, 6, 8, 11, 12 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), абзаців першого та другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 (далі Правила етичної поведінки), підпункту 5 пункту 2 розділу ІХ, пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви i повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 року №357 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 травня 2020 року за №443/34726; далі Інструкція №357), пунктів 2, 9 розділу III, пункту 1 розділу IV, пункту 3 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, далі Інструкція №1395), підпунктів 8, 14 пункту 2 розділу II Посадової інструкції інспектора роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13 липня 2018 року №3202 (далі Посадова інструкція), підпункту 3 пункту 1 доручення Департаменту патрульної поліції від 15 травня 2018 року №5382/41/7/01-2018 "Про порядок носіння бронежилетів під час несення служби", а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

На підставі висновку службового розслідування Департамент патрульної поліції видав наказ від 08 вересня 2021 року №602 "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення", яким застосував до інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З наказом Департаменту патрульної поліції від 08 вересня 2021 року №602 "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення" ОСОБА_1 ознайомився 28 вересня 2021 року, про що свідчить його особистий підпис.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 28 вересня 2021 року №1173 о/с "По особовому складу" лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора №2 роти ТОР УПП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції з 28 вересня 2021 року на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

З наказом Департаменту патрульної поліції від 28 вересня 2021 року №1173 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 ознайомився 09 березня 2022 року, про що також свідчить його особистий підпис.

Вважаючи наказ про притягнення до відповідальності та наказ про звільнення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування та поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач у спірному наказі про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції не мотивував необхідність застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення замість пониження у спеціальному званні на один ступінь та не обґрунтував, чому саме такий вид стягнення було застосовано.

Позивач указав, що факт не складення жодних адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_12 спростовується постановою серії ДПО18 від 12 травня 2021 року №631445, складеною інспектором взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенантом поліції Шишкіним А.П., про накладення на ОСОБА_12 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Крім того, позивач зафіксував факт можливого вчинення ОСОБА_14 правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 369 Кримінального кодексу України (далі КК України), шляхом негайного повідомлення про цю подію на скорочений номер "102", забезпечив охорону місця події та слідів вчиненого кримінального правопорушення до приїзду слідчо-оперативної групи, що спростовує факти, встановлені дисциплінарною комісією.

Позивач стверджував, що у його діях немає ознак дисциплінарного проступку у вигляді порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999; далі Інструкція №1026), що виразилось у непроведенні відеозйомки 12 травня 2021 року, оскільки технічний прилад позивачу не видавався.

Також позивач звернув увагу на те, що він перебував без бронежилета за вказівкою керівництва, а саме тимчасового виконувача обов`язків заступника командира взводу ОСОБА_15 , що підтверджується роздруківкою у службовому чаті "Т-2" у застосунку "Telegram".

Відмовляючи у задоволенні позову Одеський окружний адміністративний суд у рішенні від 17.02.2023 дійшов висновку про те, що спірні накази ДПП прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, ґрунтовно та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто відповідають критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 серпня 2019 року у справі №806/2555/17, суд першої інстанції зауважив, що поведінка працівника Національної поліції України завжди та за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стражів правопорядку, подія, що сталася 12 травня 2021 року за участі поліцейського ОСОБА_1 , є проявом негідної поведінки, адже є такою, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, а отже, у відповідача були наявні всі підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування одного з найсуворіших видів дисциплінарного стягнення.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам позивача щодо накладення на нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, зазначив, що нормами Дисциплінарного статуту не передбачено обов`язку перед застосуванням більш суворого дисциплінарного стягнення застосовувати менш суворе.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, яким задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , апеляційний суд у постанові від 20.06.2023 не погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, через відсутність фактичних та правових підстав саме для звільнення позивача зі служби в поліції. Обрання будь-якого іншого виду дисциплінарного впливу стосовно позивача за вчинений проступок відноситься до виключної компетенції відповідача.

Суд апеляційної інстанції спростував висновок службового розслідування про порушення позивачем вимог Інструкції №1026 (непроведення відеозйомки портативним відеореєстратором), посилаючись на те, що позивач портативного відеореєстратора не отримував.

Крім цього, суд апеляційної інстанції спростував висновок службового розслідування про порушення позивачем Інструкції №1395 щодо не складання адміністративних матеріалів, посилаючись на те, що інспектором взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 була складена постанова серії ДПО18 від 12 травня 2021 року №631445 про накладення на ОСОБА_12 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП, та зареєстрована 12 травня 2021 року в журналі обліку справ про адміністративні правопорушення та протоколів про адміністративні затримання.

Водночас суд апеляційної інстанції погодився з висновками службового розслідування про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, який виявився у неносінні бронежилету під час несення служби та несенні служби під час темної пори доби без світловідбивних жилетів.

Апеляційний суд зауважив, що наразі неможливо встановити, чи набувала ця справа громадського розголосу, оскільки усі наявні в матеріалах справи посилання на медіаресурси не працюють, а відповідач не надав інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Колегія суддів апеляційного суду також звернула увагу на те, що ані у висновку службового розслідування, ані в спірних наказах не міститься інформації, передбаченої статтею 19 Дисциплінарного статуту, такої, яка враховується при застосуванні найсуворішого виду дисциплінарного стягнення: особу порушника, ступінь його вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, що за встановлених обставин свідчить про поверхневе проведення службового розслідування відносно позивача. Також апеляційний суд наголосив на тому, що позивачу при звільненні з посади не інкримінується отримання неправомірної вигоди.

Апеляційний суд висновував, що ОСОБА_1 фактично був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за незабезпечення охорони місця події (водій ОСОБА_12 поїхав до прибуття слідчо-оперативної групи), за невикористання у темну добу світловідбиваючого жилета та бронежилету. Інші підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не знайшли свого підтвердження (нездійснення відеозапису нагрудною камерою спростовано доказами видачі приладу іншій особі, а не позивачу; нескладення адміністративних матеріалів спростовано наявністю в матеріалах справи постанови у справі про адміністративне правопорушення; нез`явлення на службі без поважних причин спростовано наданою відповідачем довідкою про нарахування позивачу грошового забезпечення за відсутності при цьому належних і допустимих доказів відсутності позивача на службі акти, рапорти тощо).

За висновком суду апеляційної інстанції, звільняючи позивача лише із зазначених підстав, які не набули громадського розголосу та не спричинили тяжких наслідків у вигляді будь-якої шкоди здоров`ю чи майну, відповідач не дотримався критерію пропорційності, зокрема щодо дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення (дії). Тобто звільнення зі служби в поліції є найбільш суворим видом дисциплінарного стягнення, який в цьому випадку є неприйнятним, оскільки не відповідає критерію пропорційності. Для звільнення мають існувати серйозні підстави неналежної поведінки чи некомпетентності, або значне порушення визначених законом дисциплінарних правил, або кримінально-правових норм. Отже, застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу без належної та об`єктивної оцінки всіх обставин справи є надмірним, що свідчить про його протиправність.

Суд апеляційної інстанції врахував, що позивач за час роботи в органах внутрішніх справ зарекомендував себе з позитивної сторони, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія характеристики позивача від 25 травня 2021 року, підписана старшим інспектором роти ТОР УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Олександром Ткаченком (а.с. 18, т. 1). Надану відповідачем середньо-негативну службову характеристику (а.с. 110, т. 1) апеляційний суд не прийняв до уваги, оскільки вона не містить дати її підписання, при тому, що обидві характеристики містять відомості про позивача за весь час його роботи в патрульній поліції, хоча і підписані однією посадовою особою.

З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 19 березня 2020 року у справі №360/3545/18 та від 29 квітня 2020 року у справі №820/5543/17, апеляційний суд зазначив, що наявність лише "широкого розголосу", на яке посилається відповідач, не може слугувати підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з лав Національної поліції України, оскільки при визначенні порушення дисципліни поліцейськими необхідно з`ясовувати характер проступку. Тобто відповідач не виявив та не надав доказів того, що позивач вчинив будь-які інші вчинки, яким можна було б надати відповідну оцінку на предмет підриву авторитету та репутації Національної поліції.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2024 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 скасував, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції виходив з того, що висновок суду апеляційної інстанції про відсутність порушення вимог Інструкції №1026 в діях позивача, який перед заступанням на зміну 11 травня 2021 року не отримав портативний відеореєстратор, а відповідач не забезпечив його таким пристроєм, ґрунтується на помилковому тлумаченні судом вказаних норм права, з яких убачається, що на поліцейського покладено обов`язок отримати портативний відеореєстратор до початку виконання службових обов`язків, щоб включити цей пристрій з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції та безперервно вести відеозйомку до її завершення, а відповідальна особа відповідача зобов`язана, зокрема, забезпечити безперебійне заряджання портативного відеореєстратора та видати його поліцейському під підпис у журналі обліку.

Суд першої інстанції установив, що відповідно до витягу із журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації з 11 травня 2021 року під №247 міститься запис про отримання напарником ОСОБА_1 лейтенантом поліції ОСОБА_4 відеореєстратора №01857. Водночас запису про отримання позивачем портативного відеореєстратора немає. При цьому позивач у позовній заяві не заперечував факт неотримання ним портативного відеореєстратора під час початку виконання службових обов`язків, зазначивши, що йому не видали цей пристрій. У ході службового розслідування направлено рапорт (реєстраційний №BH 15148/41/13/03-21 від 30 червня 2021 року) до сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Одеській області з метою отримання відеозаписів з портативних відеореєстраторів в період часу з 09 години 11 травня 2021 року по 09 годину 12 травня 2021 року, отриманих лейтенантом поліції ОСОБА_4 та лейтенантом поліції ОСОБА_1 під час заступання на зміну. При перегляді відеозаписів з портативного відеореєстратора №01857, наданих посадовою особою сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Одеській області, встановлено, що членами екіпажу "Тактик 2.2" відеофіксація за зміну здійснювалась загалом приблизно 12 (дванадцять) хвилин. Під час спілкування з водієм транспортного засобу "Mazda", номерний знак НОМЕР_3 , відеофіксація лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_11 не здійснювалась.

Крім цього, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи відповідача про те, що кількість відеореєстраторів була достатньою для їх отримання кожним членом екіпажу "Тактик 2.2" ( ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ), а не одного на двох поліцейських. При цьому суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження вчинення відповідних дій з метою отримання портативного відеореєстратора як це вимагають положення Інструкції №1026 та не вказав причин його неотримання, адже рапорти від працівників УПП в Одеській області щодо недостатньої кількості портативних відеореєстраторів станом на 11 травня 2021 року до УПП в Одеській області не надходили.

До того ж суд першої інстанції погодився з мотивами висновку службового розслідування від 16 серпня 2021 року, затвердженого начальником Департаменту патрульної поліції Євгенієм Жуковим, що саме факт порушення Інструкції №1026 лейтенантом поліції ОСОБА_1 є наслідком неможливості в ході службового розслідування підтвердити чи спростувати можливе отримання позивачем 12 травня 2021 року неправомірної вигоди.

Як убачається зі змісту постанови суду апеляційної інстанції, під час розгляду цієї справи суд не перевірив і не оцінив установлені судом першої інстанції обставини щодо недотримання позивачем вимог Інструкції №1026.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд указав на неповне з`ясування судом апеляційної інстанції обставин, що мають значення для справи, які суд уважав установленими, що дає підстави для висновку про недотримання судом принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, ураховуючи висновки і мотиви, з яких скасована постанова суду апеляційної інстанції, колегія суддів при новому розгляді справи вважає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 року №580-VIII "Про національну поліцію" (який у цій постанові застосовується у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону №580-VIII визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, серед іншого, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (частини друга та третя статті 77 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною третьою цієї статті 1 Статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту встановлює, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (частина друга статті 29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Статтею 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Дисциплінарного Статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу (частина третя статті 22 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893) пунктом 4 розділу V якого визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані накази ДПП №602 від 08.09.2021 р. "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення" до інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Шишкіна Анатолія Павловича, та №1173 від 28.09.2021 про звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Шишкіна Анатолія Павловича, прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, ґрунтовно, та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а отже законодавчо передбачені підстави для визнання їх протиправними та скасування, відсутні.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається зі спірного наказу ДПП від 08.09.2021 №602 "Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень", порушення лейтенантом поліції ОСОБА_1 службової дисципліни (вчинення дисциплінарного проступку), за що до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, зводиться до:

1. За результатами службового розслідування встановлено факт порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожчого руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, що виразилось у нескладенні жодних адміністративних матеріалів указаним працівником стосовно ОСОБА_12 , не зафіксовано факт можливого вчинення останнім правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 369 КК України, та про яке йдеться в повідомленні лейтенанта поліції ОСОБА_1 на скорочений номер "102" від 12.05.2021. Крім того, не забезпечено охорону місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення до приїзду слідчо-оперативної групи.

2. Установлено факт порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, що виразилось у не проведенні відеозйомки 12.05.2021 інспектором взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

3. Установлено також, що лейтенант поліції ОСОБА_1 знехтував правилами особистої безпеки та перебував під час виконання службових обов`язків без засобів індивідуального захисту, а саме бронежилета.

4. Подія від 12.05.2021 за участю лейтенанта поліції ОСОБА_1 висвітлена в мережі інтернет, де набула широкого розголосу та суспільного резонансу, є проявом негідної поведінки, адже є такою, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Суд першої інстанції погодився з висновками службового розслідування в частині порушення позивачем Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожчого руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, що виразилось у нескладенні жодних адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_12 .

При цьому, мотивуючи свої висновки, суд першої інстанції встановив протилежне, а саме те, що лейтенантом поліції ОСОБА_1 складено постанову серії ДПО 18 №631445 від 12.05.2021 року про накладення на ОСОБА_12 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, яка також була зареєстрована 12.05.2021 року у журналі обліку справ про адміністративні правопорушення та протоколів про адміністративні затримання.

Таким чином судом першої інстанції було спростовано висновки службового розслідування в частині не складання ОСОБА_1 адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_12 .

На помилковість неврахування судом до уваги складену позивачем постанову також свідчить лист Другого Приморського ВДВС у місті Одесі від 14.12.2021 №58216, яким повідомлено, що згідно бази даних АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП №65544861 по виконанню постанови ДПО 18 №631445 від 12.05.2021 ВАП УПП в Одеській області про стягнення штрафу у розмірі 1700 грн. з ОСОБА_12 . 15.11.2021 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (т. І а.с. 156).

Посилання ж суду на те, що позивач все одно порушив вимоги Інструкції №1395, оскільки складена постанова не містить підпису правопорушника про її отримання або записи щодо відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, що у свою чергу ставить під сумнів складення означеної постанови саме в присутності ОСОБА_12 , на переконання колегія суддів є неаргументованими, адже висновки службового розслідування, що в подальшому стали підставою для звільнення позивача зі служби грунтуються виключно на його бездіяльності.

Ураховуючи, що матеріалами справи підтверджено, що у спірних правовідносинах позивач вчинив певні дії (склав адміністративні матеріали), що не знайшло своє відображення у Висновку службового розслідування, є підстави стверджувати, що у цій частини службове розслідування відносно позивача проведено без дотримання статті 2 Дисциплінарного статуту та 1 розділу V Порядок №893 (не повно, не об`єктивно, без з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, без належного з`ясування причин і умов його вчинення, без встановлення вини).

При цьому зазначене не може бути виправлено припущеннями суду про можливе порушення позивачем вимоги Інструкції №1395 в частині процедури складання постанови, оскільки суд не може перебирати на себе функції дисціплінарної комісії щодо висвітлення додаткових обґрунтувань наявність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, які не були висвітлені за результатом проведеного службового розслідування.

Також по за увагою суду першої інстанції залишився тої факт, що висновки службового розслідування відносно лейтенантом поліції ОСОБА_1 щодо незабезпечення ним охорони місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення до приїзду слідчо-оперативної групи не ґрунтуються на будь-яких встановлених обставинах.

У відзиві на позовну заяву відповідач також лише загально посилання на порушення позивачем незабезпечення охорони місця події та слідів учиненого кримінального правопорушення без конкретизації обставин та фактів, що стали підставою для таких тверджень.

Щодо висновків службового розслідування в частині не фіксації факту можливого вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 369 КК України, та про яке йдеться в повідомленні лейтенанта поліції ОСОБА_1 на скорочений номер "102" від 12.05.2021, що виразилось у не проведенні відеозйомки 12.05.2021 інспектором взводу №2 роти ТОР УПП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 та є порушенням пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026.

На сам перед колегія суддів звертає увагу, що в резолютивній частині, як у підсумку описової частині висновку службового розслідування відсутні висновки комісії щодо наявності в діянні лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку в частині порушення ним вимог Інструкції №1026.

Такі обставини додатково вставлять під сумнів обґрунтованість спірного наказу, яким позивача за порушення пункту 5 розділу ІІ Інструкції №1026 звільнено зі служби в поліції.

Крім того, відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу І Інструкції №1026 портативний відеореєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Згідно з пункту 1 розділу ІІ Інструкції №1026 наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліції (далі відповідальна особа), на яку покладається відповідальність за: 1) зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів; 2) зберігання, видачу та приймання карт пам`яті; 3) зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах; 4) облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відеореєстраторів; 5) належне ведення відповідної документації.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції №1026 передбачено, що портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно з підпунктом 6 розділу ІІ Інструкції №1026 під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції. Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.

Відповідальна особа забезпечує безперебійне заряджання портативного відеореєстратора впродовж 4 годин та експорт інформації під час під`єднання до док-станції в автоматичному режимі або в інший спосіб, визначений виробником такого відеореєстратора (пункт 8 розділу ІІ Інструкції №1026).

Підпунктом 2 пункту 1 розділу VII Інструкції №1026 установлено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції (пункт 2 розділу VII Інструкції №1026).

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд у постанові від 14.03.2024 зазначив, що поліцейський перед початком виконання службових обов`язків зобов`язаний отримати у відповідальної особи органу поліції портативний відеореєстратор та з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції вести відеозйомку безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Проте, колегія суддів змушена констатувати неможливість повністю урахувати ці висновки і мотиви у відповідності до частини п`ятої статті 353 КАС України, з огляду на наступне.

Так, з наявного в матеріалах справи Журналу обліку видачі технічних пристроїв особовому складу на добове чергування встановлено, що ні 11.05.2021 року, ні 23.05.2021 року позивач портативний відеореєстратор не отримував.

При цьому, проведеним службовим розслідуванням в бездіяльності лейтенанта поліції ОСОБА_1 щодо неотримання ним портативного відеореєстратор не встановлено порушень Інструкції №1026.

Як зазначалося вище, суд не може перебирати на себе функції дисціплінарної комісії щодо виявлення додаткових обґрунтувань наявності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, які не були висвітлені за результатом проведеного службового розслідування.

Варто також додати, що суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування.

У зв`язку з цим адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Аналогічна правова позиція є усталеною та неодноразово викладена у постановах Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №826/17201/17, від 14 липня 2021 року у справа №520/11587/19, від 14 липня 2021 року у справі №520/11594/19, від 22 жовтня 2020 року у справі №296/3212/16-а.

Ураховуючи, що під час службового розслідування було встановлено, що лейтенанта поліції ОСОБА_1 портативний відеореєстратор не отримав, і в цих діях комісія не бачила порушення Інструкції №1026, та відповідно вчинення ним дисціплінарного проступку, такі обставини розцінюються колегією суддів на користь позивача.

Отож, оскільки висновки проведеного службового розслідування ґрунтуються виключно на порушенні позивачем пункту 5 роздіду ІІ Інструкції №1026, що виразилося у непроведені відеозйомки на портативний відеореєстратор №01857, який було отримано лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за умови не наведення нормативно-правових актів, які зобов`язують лейтенанта поліції ОСОБА_1 контролювати дотримання лейтенантом поліції ОСОБА_4 вимог Інструкції №1026, колегія суддів вважає недоведеним факт вчинення позивачем дисціплінарного проступку, що виразилося у порушенні пункту 5 роздіду ІІ Інструкції №1026.

Відхиляючи посилання відповідача на не звернення ОСОБА_1 із рапортом про неотримання портативного відоереєстратора колегія суддів звертає увагу, що згідно до підпункту 1 пункту 1 розлілу ІІ Інструкція №1026 прямо передбачено відповідальну особу, на яку покладається відповідальність зокрема, за видачу портативних відеореєстраторів. Проте в матеріалах службового розслідування зазначена особа встановлено не була.

Отож за відсутності факту її опитування звинувачування позивача у порушення Інструкції №1026 є необ`єктивними, що дає підстави стверджувати, що у цій частини службове розслідування відносно позивача проведено без дотримання статті 2 Дисциплінарного статуту та 1 розділу V Порядок №893 (не повно, не об`єктивно, без з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, без належного з`ясування причин і умов його вчинення, без встановлення вини лейтенанта поліції ОСОБА_1 ).

Колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача стосовно достатності кількості відеореєстраторів, що на його думку свідчить про те, що деякі екіпажі отримували по 4-5 відеораєстраторів, оскільки без надання відповідачем відповідних доказів достатності портативних пристроїв, з високою часткою ймовірності можливо також стверджувати, що у разі отримання одними екіпажами відеораєстраторів у більшої ніж необхідно кількості, інші екіпажи отримують їх у меншій чим необхідно кількості.

Щодо висновків дисціплінарного розслідування в частині встановлення, що лейтенант поліції ОСОБА_1 знехтував правилами особистої безпеки та перебував під час виконання службових обов`язків без засобів індивідуального захисту, а саме бронежилета.

Також, судом встановлено та не заперечується позивачем, що лейтенант поліції ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків перебував без засобів індивідуального захисту, а саме бронежилету та світловідбивних жилетів.

Так, відповідно до відповідно до пункту 10 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27 квітня 2020 року № 357, поліцейські чергової служби органів (підрозділів) поліції під час чергування озброюються пістолетами з двома спорядженими магазинами, а поліцейські, що входять до складу нарядів поліції, крім зазначеного озброєння, - ще й засобами індивідуального захисту (бронежилетом та захисним шоломом), активної оборони (гумовим або пластиковим кийком, засобами, спорядженими речовинами сльозогінної та дратівної дії, засобами обмеження рухомості).

В підпункті 3 пункті 1 доручення Департаменту патрульної поліції № 5382/41/7/01-2018 від 15.05.2018 "Про порядок носіння бронежилетів під час несення служби" вказано, що поліцейські повинні перебувати упродовж всієї зміни у бронежилетах 2 класу захисту.

Отже, позивач під час несення служби з 11.05.2021 року по 12.05.2021 року був зобов`язаний перебувати у вдягнутому бронежилеті, адже відсутність такого є порушенням вимог Інструкції №357 та Доручення ДПП НП України.

Позивач стверджує, що перед заступанням на зміну у службовому чаті у мережі "Telegram" т.в.о. заступника командира взводу ОСОБА_16 повідомила, щоб водії були без бронежилетів, на підтвердження чого надав роздруківку у службовому чаті "Т-2" (т. І а.с. 16).

Заперечуючи проти наведеного, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджував, що додана роздруківка з месенджеру Telegram не є належним та допустимим доказом, оскільки неможливо підтвердити достовірність даної інформації з огляду на відсутність дати створення відповідних повідомлень, та за яких саме обставин дозволялось знімати бронежилет.

Надаючи правову оцінку цьому спірному питання колегія суддів зауважує, що за змістом статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, касаційний суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення.

За такого, ураховуючи, що службова дисципліна це не лише дотримання поліцейським нормативно-правових актів, а і наказів (вказівок) керівників, і відповідачем не ставиться під сумнів можливість розпоряджень т.в.о. заступника командира взводу ОСОБА_16 щодо бронежилетів, колегія суддів вважає, що у даному випадку позивач міг опинитися у стані правової невизначеності, тому такі обставини розцінюються на користь позивача.

Варто також додати у висновку службового розслідування лише констатовано факт порушення підпункту 3 пункту 1 доручення Департаменту патрульної поліції № 5382/41/7/01-2018 від 15.05.2018 "Про порядок носіння бронежилетів під час несення служби", без належного з`ясування причин і умов його вчинення, та відповідно, без встановлення вини лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Щодо висновків дисціплінарної комісії в частині того, що подія від 12.05.2021 за участі лейтенанта поліції ОСОБА_4 та лейтенанта поліції ОСОБА_1 , висвітлена в мережі Інтернет, набула широкого розголосу га суспільного резонансу, негативно вплинула на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, тим самим підриваючи авторитет поліції у суспільстві, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

З метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи ухвалою суду від 19.04.2024 було витребувано від відповідача відомості щодо здійснення кримінального провадження №0000600 від 12.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Листом від 24.04.2024 ДПП повідомило про неможливість виконати ухвалу суду, оскільки ДПП не є органом досудового розслідування та не є стороною у зазначеному кримінальному проваджені.

Крім того, 08.05.2024 представник позивача надав до суду лист ТУ ДБР у м. Миколаєві від 06.05.2024, яким було відмовлено у наданні на адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 інформації про хід та результати досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000600 від 12.05.2021.

Виходячи із встановлених обставин слід констатувати, що висновки службового розслідування, що стали підставою для звільнення позивача, не ґрунтуються на повному та об`єктивному з`ясування всіх обставин вчинення лейтенантом поліції ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, без встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, беззаперечним є висновок про те, що спірні накази від 08 вересня 2021 року №602, яким до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, та від 28 вересня 2021 року №1173 о/с про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другої статті 2 КАС України.

Позивач підлягає поновленню на посаді з 29 вересня 2021 року з виплатою грошового забезпечення за період вимушеного прогулу за період з 29.09.2021 по 20.06.2023, що складає 629 календарних дня, а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 312531,23 грн. (496,87 грн. (середньоденний заробіток позивача перед звільненням) х 629).

При розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу колегією суддів враховано, що позивача було поновлено на посаді на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №420/20611/21 і на теперішній час він перебуває на службі.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не дослідив всі обставини, які містять інформацію щодо предмета спору, не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірив належним чином доводи позивача та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення суду, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №602 від 08 вересня 2021 року "Про застосування до працівника УПП в Одеській області ДПП дисциплінарного стягнення" про застосування до інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №1173 від 28.09.2021 про звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Шишкіна Анатолія Павловича.

Поновити ОСОБА_1 з 29 вересня 2021 року на посаді інспектора взводу №2 роти тактико-оперативного реагування УПП в Одеській області ДПП.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період вимушеного прогулу за період з 29 вересня 2021 року по 20 червня 2023 року включно в сумі 312531,23 грн., з урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 10 травня 2024 року.