Справа № 380/7123/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7123/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови здійснити позивачеві з 08.02.2015 року перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періодів з 24.10.1985 року по 01.06.1999 року до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачеві з 08.02.2015 року перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періодів з 24.10.1985 року по 01.06.1999 року до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1 та зарахуванням додатково до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №l.

Посилається на те, що у спірний період перебував у трудових відносинах з Бориславським озокеритним радіоуправлінням (з 1994 року перетворено у ВАТ «Бориславський озокерит»), що підтверджується записами в його трудовій книжці. Зазначив, що 01.12.2023 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до загального страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, увесь період роботи у ВАТ «Бориславський озокерит» та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах. Однак листом відповідача від 14.12.2023 року повідомлено позивачеві, що нарахування та виплата пенсії проводиться відповідно до норм чинного законодавства. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.12.2023 року позивачеві надано відповідь про відсутність підстав для перерахунку його пенсії. Вказав, що Головне управління не приймало рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачеві. У зв`язку із цим вважає, що дії відповідача є такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 05.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 05.04.2024 року відстрочено позивачеві сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн до ухвалення судового рішення у цій справі №380/7123/24.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , з 08.02.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 15.02.1983 року по 01.06.1999 року працював у Бориславському озокеритному радіоуправлінні, яке 22.06.1994 року перетворено у ВАТ «Бориславський озокерит».

01.12.2023 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, у якій просив зарахувати до загального страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, увесь період роботи у ВАТ «Бориславський озокерит» та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.12.2023 року повідомлено позивачу, зокрема, що з 08.02.2015 року йому призначено пенсію за віком по Списку №1 відповідно до ст.114 Закону №1058-IV, згідно поданих документів та заяви. Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу роботи 40 років 07 місяців 28 днів, в т.ч.: стаж роботи за Списком №1 - 08 років 04 місяці 08 днів (згідно довідок про характер пільгової роботи від 06.06.2012 року №14 та №15, виданих ПАТ «Бориславський Озокерит»), коефіцієнт стажу - 0,40583 та із середньомісячної заробітної плати - 8427,52 грн (7405,03 грн показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії х 1,13808) за період роботи з 01.07.2000 року по 31.01.2015 року згідно даних персоніфікованого обліку, коефіцієнт заробітку - 1,13808. Розмір пенсійної виплати, станом на 01.12.2023 року, становить 3783,69 грн, а саме: розмір пенсії за віком - 3420,14 грн (8427,52 грн х 0,40583); доплата за 5 років понаднормового стажу - 104,65 грн (2093,00 грн х 5%); надбавка донорам - 258,90 грн. Крім того, повідомлено, що нарахування та виплата пенсії проводиться відповідно до норм чинного законодавства згідно поданих документів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови здійснити позивачеві з 08.02.2015 року перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періодів з 24.10.1985 року по 01.06.1999 року до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 цієї ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.п.1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього ж Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Позивач стверджує, що пенсійним органом при призначенні пенсії у трудовий стаж не було враховано період його роботи на підземних роботах у ВАТ «Бориславський озокерит», а саме з 24.10.1985 року по 01.06.1999 року. Зазначає, що період роботи на вказаному підприємстві підтверджується записами в трудовій книжці, довідкою-розшифровкою, яка уточнює особливий характер і умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, та наказом про результати атестації робочих місць.

Суд враховує, що згідно наявних у матеріалах справи довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №14 та №15 від 06.06.2012 року позивач у період з 24.10.1985 року по 30.09.1997 року працював повний робочий день за професіями (посадами) «кріпильник на підземних роботах», «прохідник на підземних роботах», що передбачені Списками №№1, 2 згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Утім, як видно з долученого представником відповідача розрахунку стажу, до пільгового стажу позивача враховано лише такі періоди роботи: з 24.10.1985 року по 22.09.1992 року, з 01.01.1993 року по 23.08.1993 року, з 01.01.1994 року по 11.09.1994 року, з 01.01.1995 року по 27.01.1995 року та з 01.01.1996 року по 01.01.1996 року.

Натомість, не зараховано періоди роботи позивача: з 23.09.1992 року по 31.12.1992 року, з 24.08.1993 року по 31.12.1993 року, з 12.09.1994 року по 31.12.1994 року, з 28.01.1995 року по 31.12.1995 року та з 08.01.1996 року по 30.09.1997 року.

При цьому, жодних правових підстав для не зарахування вищевказаних періодів роботи позивача відповідач не зазначає.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи позивача з 23.09.1992 року по 31.12.1992 року, з 24.08.1993 року по 31.12.1993 року, з 12.09.1994 року по 31.12.1994 року, з 28.01.1995 року по 31.12.1995 року та з 08.01.1996 року по 30.09.1997 року є такими, що вчинені не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому, їх слід визнати протиправними.

Водночас щодо зарахування пільгового періоду роботи позивача з 01.10.1997 року по 01.06.1999 року суд враховує таке.

18.11.2005 року Уряд своєю постановою №383 затвердив Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» ст.13 та ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до положень п.2 Порядку №383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Як видно з матеріалів справи, вищеописана частина спірного періоду роботи позивача з 01.10.1997 року по 01.06.1999 року підтверджена записами трудової книжки (працював на посаді бетонувальника 4 розряду), втім у ній не зазначені відомості про умови праці, а саме про зайнятість у шкідливих та важких умовах праці повний робочий день. Зазначене унеможливлює встановлення факту щодо зайнятості позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

Жодних довідок про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих за формою, передбаченою додатком 5 до Порядку №637, або будь-яких інших документів, які б підтверджували зайнятість позивача у шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, разом із заявою про перерахунок пенсії подано не було.

За встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачеві у перерахунку та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періоду його роботи з 01.10.1997 року по 01.06.1999 року до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1.

Між тим, суд відзначає, що позивач не позбавлений права у встановленому порядку повторно звернутися до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати додатково до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №l, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Наведена норма свідчить про те, що до страхового стажу зараховуються стаж роботи на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, позовна вимога у цій частині є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 05.04.2024 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн до ухвалення судового рішення у цій справі №380/7123/24.

Згідно ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, а також те, що станом на момент ухвалення судового рішення позивачем не сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, суд розподіляє судові витрати наступним чином: з ОСОБА_1 належить стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1211,20 грн (який мав бути сплачений до ухвалення судового рішення у справі); за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 належить стягнути 605,60 грн сплаченого судового збору (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 з 08.02.2015 року перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періодів його роботи з 23.09.1992 року по 31.12.1992 року, з 24.08.1993 року по 31.12.1993 року, з 12.09.1994 року по 31.12.1994 року, з 28.01.1995 року по 31.12.1995 року та з 08.01.1996 року по 30.09.1997 року у Відкритому акціонерному товаристві «Бориславський озокерит» до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) здійснити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 08.02.2015 року перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зарахуванням періодів його роботи з 23.09.1992 року по 31.12.1992 року, з 24.08.1993 року по 31.12.1993 року, з 12.09.1994 року по 31.12.1994 року, з 28.01.1995 року по 31.12.1995 року та з 08.01.1996 року по 30.09.1997 року у Відкритому акціонерному товаристві «Бориславський озокерит» до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням раніше проведених виплат, та зарахувати додатково до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №l.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.