Справа № 260/661/24
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2024 року м. Ужгород№ 260/661/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 02.02.2024 року № 77 щодо відмови в переведені з 25.01.2024 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ з урахуванням довідок про заробітну плату № 100/02-03/19 та № 100/02-03/20 від 19.01.2024 року;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести з 25.01.2024 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ з урахуванням довідок про заробітну плату № 100/02-03/19 та № 100/02-03/20 від 19.01.2024 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону №3723-XII від 16.12.1993), пунктів 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» за №899-VІІІ від 10.12.2015, відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до норм статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993. Враховуючи наявність у позивача більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців станом на 01.05.2016 року, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця. За наведених підстав просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, згідно якого не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. ОСОБА_1 звернувся 25.01.2024 року із заявою встановленого зразка та необхідними документами за переведенням на пенсію державного службовця відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889. Згідно рішення №77 від 02.02.2024 року позивачу було відмовлено в переведенні у зв`язку з тим, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» № 889, а саме: на 01.05.2016 року у позивача відсутній стаж державної служби, оскільки робота в органах місцевого самоврядування не відносяться до посад державної служби. Спеціального стажу по державній службі було нараховано 8 років 2 місяці 2 дні. Окрім того, так як у ОСОБА_1 станом на 1 травня 2016 р. стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби - менше 20 р., то немає підстав також враховувати довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №100/02-03/20 від 19.01.2024 р. про заробітну плату за грудень 2023 року. Водночас зауважує, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

З огляду на те, що позивач не набув достатнього стажу для призначення пенсії державного службовця, відповідач вказує на відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до норм статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 та просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 25.01.2024 звернувся із заявою встановленого зразка та необхідними документами за переведенням на пенсію державного службовця відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889 (а.с.33-35).

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розгляду заяв і звернень, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №77 від 02.02.2024 відмовлено позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби (а.с.52-53).

Згідно рішення №77 від 02.02.2024 стаж роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723- XII, станом на 01.05.2016 року становить 8 років 2 місяці 2 дні. До стажу державної служби зараховано періоди: з 17.02.1992 р. по 19.07.1994 р., з 20.07.1994 р. по 20.10.1997 р., 04.10.2012 р. по 31.03.2015 р.

04.07.2001 р. набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-ІІІ. Відповідно посада заступника голови районної ради, яку ОСОБА_1 займав в Богуславській районній раді (з 02.01.2003р. по 11.11.2010 р.) віднесена до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Отже, немає підстав для зарахування цього періоду до стажу державної служби.

Остання займана посада ОСОБА_1 на державній службі - начальник відділу економічного розвитку торгівлі та інфраструктури Богуславської районної державної адміністрації. Отже, підстав для врахування довідки про складові заробітної плати №100/02-03/19 від 19.01.2024 р по посаді заступника голови районної ради не має, так як це не останнє місце роботи на державній службі. Так як у гр. ОСОБА_1 станом на 1 травня 2016 р. стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби - менше 20 р., то немає підстав також враховувати довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №100/02-03/20 від 19.01.2024 р. про заробітну плату за грудень 2023 року.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №77 від 02.02.2024 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», останній звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII.

За змістом пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 11, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отож, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Верховний Суд в постанові від 1 квітня 2020 року у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Так, частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що право на пенсію державного службовця за віком мають особи, зокрема: чоловіки, які досягли віку 62 роки незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку; мають передбачений законодавством страховий стаж; мають необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (не менше 20 років).

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за принципом екстериторіальності рішенням №77 від 02.02.2024 відмовило у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", мотивуючи відсутністю у позивача необхідного стажу державної служби 20 років для призначення пенсії державного службовця.

Судом встановлено, що в період з 12.10.1981 по 23.06.1983 позивач проходив військову службу в лавах Радянської Армії, про що свідчить наявний в матеріалах справи військовий квиток серії НОМЕР_2 , виданий Богуславським районним військоматом Київської області (а.с.6).

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 27.08.1981, наявної в матеріалах справи (а.с.37-48), позивач працював на відповідних посадах, а саме:

- з 12.10.1981 по 15.06.1983 служба в Радянській армії;

- з 13.09.1986 по 08.08.1988 на посаді ІІ секретаря райкома комсомола ВСЛКСМ України;

- з 08.08.1988 по 01.08.1990 на посадах лектора, інструктора ідеологічного відділу, інструктора організаційного відділу райкома Компартії України Богуславського райкома Компартії України;

- з 17.02.1992 по 19.07.1994 на посаді старшого державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у порядку переказів Державної інспекції цін по Київській області;

- з 19.07.1994 по 20.10.1997 на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів;

- з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради;

- з 04.10.2012 по 31.03.2015 на посадах начальника управління економіки, начальника відділу економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Богуславської районної державної адміністрації.

До стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII відповідачем не включено період з 12.10.1981 по 23.06.1983 в лавах Радянської Армії, а також періоди роботи з 13.09.1986 по 08.08.1988 на посаді ІІ секретаря райкома комсомола ВСЛКСМ України, з 08.08.1988 по 01.08.1990 на посадах лектора, інструктора ідеологічного відділу, інструктора організаційного відділу райкома Компартії України Богуславського райкома Компартії України, з 17.02.1992 по 19.07.1994 на посаді старшого державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у порядку переказів Державної інспекції цін по Київській області, з 19.07.1994 по 20.10.1997 на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів; з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради.

Досліджуючи правомірність таких дій та рішення органу пенсійного фонду, суд відзначає наступне.

В період з 12.10.1981 по 23.06.1983 позивач проходив військову службу в лавах Радянської Армії, що підтверджується наявним в матеріалах справи військовим квитком серії НОМЕР_2 , виданий Богуславським районним військоматом Київської області, а також записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 27.08.1981.

Варто відмітити, що до 2016 року діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 за №283 (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 за №229), яким визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

У відповідності до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 за №229 (надалі по тексту також Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Приписами пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до набрання чинності Законом №889-VIII) здійснюється згідно з Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 за №283, який слід застосовувати при вирішенні спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 735/939/17.

Відповідно до пункту 1 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно із пунктом 3 Порядку №283 до стажу державної служби, серед іншого, включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині не зарахування до стажу державної служби періоду проходження позивачем військової служби в Радянській Армії з 12.10.1981 по 23.06.1983.

Щодо періодів роботи ОСОБА_1 з 13.09.1986 по 08.08.1988 на посаді ІІ секретаря райкома комсомола ВСЛКСМ України, з 08.08.1988 по 01.08.1990 на посадах лектора, інструктора ідеологічного відділу, інструктора організаційного відділу райкома Компартії України Богуславського райкома Компартії України, суд вважає, що такі періоди необхідно зарахувати до стажу державної служби, виходячи із наступного.

З огляду на пункт 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 за №1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів", яким встановлено, що до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України, а саме у партійних, профспілкових, комсомольських організаціях.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України №4-5-1156 від 03.06.1994, погодженими з Кабінетом Міністрів України, стаж державної служби за період роботи в органах зараховується лише на виборних та відповідальних посадах. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом організації (рішенням бюро, комітету, постановою конференції, зборів).

Таким чином, вищезазначеним законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі №2240/2515/18.

Таким чином, суд вважає безпідставним не врахування відповідачем до стажу державної служби періодів роботи позивача з 13.09.1986 по 08.08.1988 на посаді ІІ секретаря райкома комсомола ВСЛКСМ України, з 08.08.1988 по 01.08.1990 на посадах лектора, інструктора ідеологічного відділу, інструктора організаційного відділу райкома Компартії України Богуславського райкома Компартії України.

Щодо періоду роботи з 17.02.1992 по 19.07.1994 на посаді старшого державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у порядку переказів Державної інспекції цін по Київській області, то згідно приписів пункту 2 цього Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Суд вказує, що 26.06.1992 позивачу присвоєно звання радник цінової служби ІІІ рангу, а з 04.04.1994 прийнято присягу державного службовця, а тому період роботи з 17.02.1992 по 19.07.1994 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, доказів протилежного відповідачем не подано.

Досліджуючи обставини, за яких відповідачем не враховано до стажу державної служби періоди роботи позивача з 19.07.1994 по 20.10.1997 на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів, з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради, суд керується наступними аргументами.

Приписами частини 1 статті 37 Закону №3723-XII передбачено, що право на пенсію державного службовця за віком мають особи, зокрема: чоловіки, які досягли віку 62 роки незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку; мають передбачений законодавством страховий стаж; мають необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (не менше 20 років).

В контексті вказаного, для вірного вирішення питання із правозастосування нормативно правових актів, які врегульовують спірні правовідносини, як до 01.05.2016 так і після цієї дати, слід розрізняти поняття і правовий зміст визначень "посада державного службовця", "державний службовець", "робота на посаді державних службовців", "страховий стаж", "необхідний стаж державної служби", "посадова особа місцевого самоврядування", "робота на посаді в органах місцевого самоврядування" і "стаж служби в органах місцевого самоврядування". Вірне розуміння і як наслідок застосування в контексті тої чи іншої частини нормативно-правового акта, а особливо пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII і частини 1 статті 37 Закону №3723-XII, має істотне значення для правильного вирішення даного спору, про що зазначено нижче по тексту рішення суду.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 27.08.1981, позивач в період з 19.07.1994 по 20.10.1997 працював на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів, а з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради.

Відповідач, стверджуючи про відсутність підстав для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", не врахував до стажу роботи позивача, який дає право на пенсію державного службовця, період роботи з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради, оскільки вказана посада є посадою органу місцевого самоврядування.

Надаючи правову оцінку таким аргументам Головного управління ПФУ в Закарпатській області, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 за № 2493-III (надалі по тексту також Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

У статті 2 Закону №2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування. Так, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно зі статтею 3 Закону №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

За змістом частини 7 статті 21 Закону №2493-III (в редакції станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

В свою чергу, пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року за №3723-XII (надалі по тексту також Закон №3723-ХІІ).

Натомість з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (надалі по тексту також Закон № 889-VIII). Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктами 10-12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII.

Згідно з частиною 1 статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом вище по тексту рішення вказано на умови за яких особи, відповідно до пунктів 10-12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

В той же час, за правовим регулюванням пункту 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Стаж державної служби за періоди роботи (служби), в силу вимог пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII, до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отож, виходячи із послідовного аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, про необхідність застосування у спірному випадку положень Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року за №283 (надалі по тексту також Порядок №283).

Так, приписами пункту 2 Порядку №283 визначалося, що до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Крім того, згідно пункту 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Відтак, періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування (до 01.05.2016) підлягають зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.

Окрім вказаного, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 за №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Зазначені обставини додатково вказують на безпідставність доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування (до 01.05.2016) не може бути зарахований як стаж державного службовця.

Разом з цим, при вирішенні спірних правовідносин, виходячи із встановлених обставин справи, та коментованих правових норм, суд вважає за необхідне додатково звернути увагу сторін на наступне.

Як уже відзначалось судом, служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. "Посадовою особою місцевого самоврядування" є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (стаття 1, 2 Закону №2493-III).

Частиною 2 статті 1 і пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону №889-VIII (станом на 01.05.2016) визначено поняття державного службовця і посаду державної служби.

"Державний службовець" це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (надалі по тексту також державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Згідно пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що у разі переходу посадової особи органу місцевого самоврядування на державну службу рівнозначної чи нижчої категорії посад їй присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до цього Закону.

Як зазначено у Законі №3723-ХІІ його дія поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування згідно із Законом №2493-III.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що "посади в органах місцевого самоврядування" (посадові особи органу місцевого самоврядування) не є "посадами державної служби" (державними службовцями), але окремі питання проходження служби в органах місцевого самоврядування, зокрема, в частині правового розуміння поняття "стажу служби в органах місцевого самоврядування", прирівнювалось до "стажу державної служби", а відтак на позивача до 01.05.2016 розповсюджувалась дія Закону №3723-ХІІ.

Вказане свідчить про протиправність незарахування відповідачем періодів роботи з 19.07.1994 по 20.10.1997 на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів та з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем не наведено жодних обгрунтувань ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві щодо незарахування періодів роботи позивача з 12.10.1981 по 23.06.1983, з 13.09.1986 по 08.08.1988 на посаді ІІ секретаря райкома комсомола ВСЛКСМ України, з 08.08.1988 по 01.08.1990 на посадах лектора, інструктора ідеологічного відділу, інструктора організаційного відділу райкома Компартії України Богуславського райкома Компартії України, з 17.02.1992 по 19.07.1994 на посаді старшого державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у порядку переказів Державної інспекції цін по Київській області, з 19.07.1994 по 20.10.1997 на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів на посаді.

З огляду на коментовані норми і встановлені обставини, враховуючи висновок суду про необхідність врахування до стажу державної служби період військової служби та періоди роботи згідно трудової книжки, у позивача наявний необхідний стаж не менше 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (станом на 01.05.2016), а тому спеціальний стаж позивача, який прирівнюється до стажу на посадах державної служби, відповідає умовам, передбачених пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року для переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Отже, суд приходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області необґрунтовано відмовлено у призначенні позивачу пенсії на підставі Закону України «Про державну службу».

Тому, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 02.02.2024 року № 77 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Так, порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 за №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (надалі по тексту також Порядок №622).

Пунктом 4 Порядку №622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку №622).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою від 25.01.2024, долучив довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.01.2024 за №100/02-03/19 на суму 16542,50 гривень, видана Обухівською районною радою Київської області за посадою заступника голови районної ради станом на грудень 2023 року (а.с.35).

Також, в матеріалах справи міститься довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, від 19.01.2024 за №100/02-03/20, видана Обухівською районною радою Київської області станом на грудень 2023 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, яка відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 за №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" (а.с.36).

З огляду на встановлені обставини та наведені норми законодавства, наявність у позивача (станом на 01.05.2016) страхового стажу більше 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а також досягнення 62 років (згідно відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 від 09.02.2006), суд вважає довідки від 19.01.2024 за №100/02-03/19 та від 19.01.2024 за №100/02-03/20 такими, що відповідають встановленій формі і в силу вимог пункту 4 Порядку №622, у спірному випадку, повинні бути взяті відповідачем до уваги при розгляді заяви ОСОБА_1 від 25.01.2024.

Враховуючи те, що на день набрання чинності Законом №889-VІІІ позивач мав страховий стаж більше 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця не займав посаду державної служби, досяг 62 років, суд дійшов висновку, що наявні всі умови для переведення позивача на пенсію державного службовця, які встановлені законодавцем.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, при цьому позов вважає таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З метою захисту порушених прав позивача, суд вважає, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 25.01.2024 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), зарахувавши до стажу державної служби період військової служби в Радянській армії з 12.10.1981 по 23.06.1983, періоди роботи з 13.09.1986 по 08.08.1988 на посаді ІІ секретаря райкома комсомола ВСЛКСМ України, з 08.08.1988 по 01.08.1990 на посадах лектора, інструктора ідеологічного відділу, інструктора організаційного відділу райкома Компартії України Богуславського райкома Компартії України, з 17.02.1992 по 19.07.1994 на посаді старшого державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у порядку переказів Державної інспекції цін по Київській області, з 19.07.1994 по 20.10.1997 на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів на посаді, з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 19.01.2024 №100/02-03/19 та від 19.01.2024 №100/02-03/20.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Судовий збір відповідно до приписів ст. 139 КАС України належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 02.02.2024 року № 77 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 25.01.2024 року, зарахувавши до стажу державної служби період військової служби в Радянській армії з 12.10.1981 по 23.06.1983, періоди роботи з 13.09.1986 по 08.08.1988 на посаді ІІ секретаря райкома комсомола ВСЛКСМ України, з 08.08.1988 по 01.08.1990 на посадах лектора, інструктора ідеологічного відділу, інструктора організаційного відділу райкома Компартії України Богуславського райкома Компартії України, з 17.02.1992 по 19.07.1994 на посаді старшого державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у порядку переказів Державної інспекції цін по Київській області, з 19.07.1994 по 20.10.1997 на посаді заступника голови виконкому Богуславської міської ради народних депутатів на посаді, з 02.01.2003 по 11.11.2010 на посаді заступника голови Богуславської районної ради, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 19.01.2024 №100/02-03/19 та від 19.01.2024 №100/02-03/20.

Cтягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) судові витрати у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович