Справа № 380/6573/24
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 рокусправа № 380/6573/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_3 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просить суд:

- визнати дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Демчука Сергія Валерійовича щодо видання постанови про накладення штрафу від 22.03.2024 у виконавчому провадженні 73987239 - протиправними;

- скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Демчука Сергія Валерійовича про накладення штрафу від 22.03.2024 у виконавчому провадженні 73987239.

Ухвалою від 01.04.2024 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 11.04.2024 суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Демчук Сергій Валерійович 22.03.2024 при примусовому виконанні ухвали про забезпечення позову від 15.01.2024 у виконавчому провадженні 73987239 виніс постанову про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. Підставою для накладення штрафу став акт державного виконавця від 21.03.2024, згідно з яким рішення суду боржником не виконано. Підставою для накладення штрафу на боржника має бути невиконання судового рішення без поважних причин.

Під час проведення виконавчих дій 21.03.2024 у присутності боржника у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 , остання повідомила «про неможливість явки малолітньої дитини» у зв`язку із її відмовою щодо участі у виконавчих діях. Вказані обставини підтверджуються відео, яке додане до матеріалів позовної заяви. Отже, державного виконавця належно повідомлено про наявність обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій у виконавчому провадженні 73987239, а саме - відмови малолітньої дитини від участі у виконавчих діях. Звертає увагу суду на те, що дії матері стосовно примушування (фізичного та психологічного) малолітньої дитини для проведення виконавчих дій, а саме примусова доставка до лікарні містять очевидні ознаки психологічного насильства. Дії матері по примусовому забезпеченні явки малолітньої доньки для проведення виконавчих дій могли спричинити емоційну травму та завдали б шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 04.04.2024 (вх. № 26065ел), у якому зазначає, що державний виконавець 21.03.2024 вийшов за місцем вчинення виконавчих дій, а саме АДРЕСА_2 . На виконання з`являвся стягувач ОСОБА_2 , психолог ОСОБА_4 , представник боржника ОСОБА_5 та боржниця ОСОБА_1 , проте рішення суду виконано не було, явку дитини боржник не забезпечила повідомивши про відмову дитини їхати з нею на зустріч з батьком, про що складено акт виконавця. Відповідно до частини першої статі 64-1 зазначеного Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням суду. Згідно з частиною другою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. Вважає, що накладення на боржника штрафу є обгрунтованим та відповідає вимогам ст. 64-1, 75 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки протягом тривалого часу ухвала суду про забезпечення позову жодного разу боржником виконана не була, про що свідчать відповідні акти державного виконавця, Як наслідок, протягом усього часу розгляду справи дитина не бачить одного з батьків та втрачає емоційний зв`язок з ним. Очевидно, що у разі задоволення позову про встановлення побачення з батьком, виконати таке рішення буде вкрай складно, виходячи, в першу чергу, з емоційного стану дитини, яка не звикла до спілкування з батьком. Доводи боржника, що дитина відмовляється від зустрічей з батьком не можуть бути взяті до уваги державним виконавцем при прийнятті рішення про накладення штрафу, оскільки вказаний факт засвідчений словами боржника. Вважає також, що відео, на яких дитина відмовляється їхати на зустріч з батьком є недостатнім доказом поважності причин невиконання рішення суду, оскільки воно підлягає сумніву так як неможливо встановити об`єктивність зйомки даного відео. Тому наголошує, що ухвала суду про спілкування дитини із заявником не виконана. При цьому вважає, що виконання рішення суду не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися з батьком. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа подала пояснення, у яких зазначає, що на виконанні у Личаківському ВДВС у м. Львові ЗМРУМЮ перебуває ВП № 73987239 щодо виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2024 року у справі № 466/11693/21. ОСОБА_1 повинна була забезпечити явку малолітньої доньки ОСОБА_6 01.02.2024 о 17:00 год. в кабінеті психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» за адресою м. Львів, вул. Лисенка, 31, для зустрічей ОСОБА_2 з ОСОБА_6 у присутності психолога установи, без присутності інших осіб. Однак, з часу ухвалення судом рішення, виконавчі дії жодного разу не відбулися, зокрема, виконавчі дії, що були призначені на 01.02.2024, 22.02.2024, 14.03.2024, 28.03.2024, 04.04.2024 не відбулись через перебування ОСОБА_1 , яка є медичним працівником, на лікарняному.

Щодо виконавчих дій від 21.03.2024 позов обгрунтовує «неможливістю явки малолітньої дитини у зв`язку із її відмовою щодо участі у виконавчих діях». На підтвердження зазначеного до позовної заяви долучено відеозапис тривалістю 22 секунди, де дитина висловлює своє небажання іти на зустріч з батьком. Вказує, що не відомо за яких умов зроблено даний відеозапис. З нього не можливо зрозуміти, чи дитина висловлює своє дійсне волевиявлення, чи її відмова була результатом вмовлянь, прохань, маніпуляцій чи погроз з боку матері. Сторона не вказала на жодні обставини, які перешкоджали їй привести дитину до кабінету психолога, щоб учасники виконавчого провадження змогли самостійно пересвідчитися у дійсній волі дитини. Вказує, що у позивачки не було поважних причин для невиконання рішення суду від 21.03.2024. Тому, оскаржена постанова виконавця є законною, обгрунтованою та не підлягає скасуванню.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Шевченківський районний суд м. Львова ухвалою від 15.01.2024 у справі № 466/11693/21 задовольнив повністю заяву адвоката Перунова В.В. в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі № 466/11693/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження органу місцевого самоврядування та встановлення способу участі у вихованні і спілкуванні батька з дитиною, який проживає окремо, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ШРА ЛМР про встановлення способу участі у вихованні дитини та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною; з метою забезпечення позову, зобов`язав ОСОБА_1 забезпечувати явку малолітньої доньки ОСОБА_6 щочетверга о 17:00 год. в кабінеті психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 31, для зустрічей ОСОБА_2 з ОСОБА_6 у присутності психолога установи, без присутності інших осіб, до моменту набрання законної сили рішення у даній справі.

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2024 ВП № 73987239, з виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 15.01.2024 у справі № 466/11693/21.

Державний виконавець скерував ОСОБА_1 виклик державного виконавця.

Представник позивача скерував відповідачу клопотання від 01.02.2024, у якому повідомив, що у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні № 73987239, вважає за неможливе примусове виконання ухвали про забезпечення позову від 15.01.2024 у справі № 466/11693/21. Боржник з поважних причин не може «забезпечити явку малолітньої доньки в кабінет психолога». Вказані обставини підтверджуються медичним висновком про тимчасову непрацездатність - А96М-752-Р456-СККТ. Просив відкласти проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 987239 у зв`язку з наявністю обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій.

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову про відкладення проведення виконавчих дій на 13.02.2024 о 17:00 год, яке відбудеться у психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 31.

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову про передачу виконавчого провадження від 06.02.2024 ВП № 73987239 у Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у строк до 06.02.2024.

Державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову про прийняття виконавчого провадження від 07.02.2024 ВП № 73987239.

Начальник відділу Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при розгляді службової записки державного виконавця Личаківського ВДВС у місті Львові ЗМУ МЮ Демчука С.В. виніс постанову від 15.02.2024 № 73987239 про утворення виконавчої групи, згідно з якою:

1. Погодити службову записку державного виконавця Личаківського ВДВС у місті Львові ЗМУ МЮ Демчука С.В.

2. Утворити при Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчу групу для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні АСВП №73937239 з примусового виконання ухвали №466/11693/21 виданого 15.01.2023 Шевченківським районним судом м. Львова про зобов`язання ОСОБА_7 забезпечувати явку малолітньої доньки ОСОБА_6 щочетверга о 17:00 год. в кабінеті психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради ''Львівська обласна дитяча клінічна лікарня "ОХМАДИТ" за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 31, для зустрічей ОСОБА_2 з ОСОБА_6 у присутності психолога установи, без присутності інших осіб, до моменту набрання законної сили рішення у даній справі.

Згідно з актом державного виконавця від 15.02.2024 при виході за адресою м. Львів, вул. Лисенка, 31 встановлено, що станом на 17:00 год. психолог Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради ''Львівська обласна дитяча клінічна лікарня "ОХМАДИТ" відсутній. ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_6 не з`явились.

Державний виконавець скерував до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради ''Львівська обласна дитяча клінічна лікарня "ОХМАДИТ" вимогу виконавця від 16.02.2024 № 12052 про надання інформації про можливість виконання ухвали суду від 15.01.2023 та повідомити кого з працівників психологів буде призначено для забезпечення виконання даного рішення.

Комунальне некомерційнео підприємство Львівської обласної ради ''Львівська обласна дитяча клінічна лікарня "ОХМАДИТ" листом від 20.02.2024 № 185 на виконання вимоги № 12052 від 16.02.24 повідомило, що зустріч ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_6 буде проводитися 22.02.2024 о 17:00 у Кризовій кімнаті, дружньої до дитини (1 поверх) у присутності психолога ОСОБА_4 .

Державний виконавець скерував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу виконавця від 24.02.2024 № 13749 з`явитись 22.02.2024 о 17:00 за адресою м. Львів, вул. Лисенка, 31, Комунальне некомерційнео підприємство Львівської обласної ради ''Львівська обласна дитяча клінічна лікарня "ОХМАДИТ", у Кризовій кімнаті, дружньої до дитини (1 поверх) у присутності психолога ОСОБА_4 для виконання ухвали суду від 15.01.2023.

Згідно з актом державного виконавця від 22.02.2024 при виході за адресою м. Львів, вул. Лисенка, 31 встановлено, що рішення суду не виконане, а саме боржник ОСОБА_1 не з`явилась та не забезпечила явку малолітньої доньки ОСОБА_6 для зустрічі з батьком.

Представник позивача скерував відповідачу клопотання від 22.02.2024, у якому повідомив про наявність обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73987239, а саме - хворобою сторони виконавчого провадження, що підтверджується медичним висновком про тимчасову непрацездатність - 4ТВТ-А7КР-ЕВКТ-ЗТ4М (з 22.02.2024). Відкласти проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73987239 у зв`язку із хворобою сторони виконавчого провадження. Винести постанову про відкладення проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №73987239 на 10 робочих днів.

Відповідач листом від 29.02.2024 № 16416 повідомив представника позивача, що 23.02.2024 у відділ ДВС надійшла заява за вхід № 2000 від представника боржника - ОСОБА_1 про відкладення проведення виконавчих дій. Згідно із статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» відкладення проведення виконавчих дій це є право державного виконавця, а не обов`язок. У зв`язку з ухиленням боржником від виконання ухвали суду шляхом відкриття медичного висновку про тимчасову непрацездатність терміном 2 дні. Враховуючи вищенаведене правових підстав для відкладення проведення виконавчих дій немає.

Державний виконавець скерував Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради ЛОЦЕМД та МК запит виконавця від 27.02.2024 № 15709 терміново надати вичерпну інформацію про наявність медичних висновків про тимчасову непрацездатність 4ТВТ-А7КР-ЕВКТ-ЗТ4М, медичний висновок про тимчасову непрацездатність А96М-7522- Р456-СККТ. Надати інформацію про дату відкриття-закриття листів тимчасової непрацездатності, за період з 26.01.2024 по 27.02.2024

Згідно з актом державного виконавця від 29.02.2024 при виході за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що рішення суду не виконане, а саме боржник ОСОБА_1 з`явилась у вказаний час, але зі слів дитина відмовилась їхати на зустріч з ОСОБА_2 (згідно наданого відео).

Згідно з актом державного виконавця від 07.03.2024 при виході за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що рішення суду не виконане, а саме боржник ОСОБА_1 з`явилась у вказаний час, але зі слів дитина відмовилась їхати на зустріч з ОСОБА_2 .

Представник позивача скерував відповідачу клопотання від 14.03.2024, у якому повідомив про наявність обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73987239, а саме - хворобою сторони виконавчого провадження, що підтверджується медичним висновком про тимчасову непрацездатність ТХ43-ТТР3-77Т6-77К9-А7КР-ЕВКТ-ЗТ4М (з 11.03.2024). Відкласти проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 73987239 у зв`язку із хворобою сторони виконавчого провадження. Винести постанову про відкладення проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №73987239 на 10 робочих днів.

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову від 14.03.2024 ВП № 73987239 про відкладення проведення виконавчих дій до 20.03.2024.

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову від 14.03.2024 ВП № 73987239 про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме внести виправлення до документу «постанова про відкладення провадження виконавчих дій від 14.03.2024, а саме в мотивувальній частині в реченні "Проведення виконавчих дій відкласти на 7 днів з 13.02.2024 по 20.03.2024", внести зміну в дату а саме замість 13.02.2024 виправити на дату 14.03.2024.

Згідно з актом державного виконавця від 21.03.2024 при виході за адресою м. Львів, вул. Лисенка, 31 встановлено, що рішення суду не виконане, а саме боржник ОСОБА_1 з`явилась у вказаний час, але зі слів дитина відмовилась їхати на зустріч з ОСОБА_2 .

Державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанову про накладення штрафу від 22.03.2024 ВП № 73987239 за невиконання рішення суду у розмірі 1700,00 грн.

Позивач вважає постанову відповідача про накладення штрафу протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону Закон № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина четверта).

Відповідно до положень статті 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятоюстатті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Згідно з статтею 75 Закону №1404-VIIIу разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Згідно п. 1 Інструкції, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»(далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 9 розділу ІХ Інструкції, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1Закону.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1Закону.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Крім того, суд враховує, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови державного виконавця про накладення штрафу від 22.03.2024 у виконавчому провадженні 73987239, якими за невиконання рішення суду на позивача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

У даному випадку, державний виконавець встановив, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні, не забезпечила явку малолітньої доньки ОСОБА_6 21.03.2024 о 17:00 год. в кабінеті психолога Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 31, для зустрічі ОСОБА_2 з ОСОБА_6 у присутності психолога установи, як наслідок, не виконано рішення суду, відповідно до встановленого судом графіку.

Так, Верховний Суд у постанові від 20.05.2021 у справі № 420/5465/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин i змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, i подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналізуючи наведені положення Закону № 1404 в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Водночас, поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, позивач щодо поважності причин невиконання рішення суд зазначає, що вона повідомила державного виконавця «про неможливість явки малолітньої дитини» у зв`язку із її відмовою щодо участі у виконавчих діях.

На переконання позивача, обставина, яка ускладнює виконання рішення, є поважною у розумінні статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає відповідальність за невиконання рішення суду.

Між тим, з аналізу вищенаведених норм законодавства висновується, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності такого боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати в чому полягає причина невиконання судового рішення у відведений строк.

Дії, що повинна вчинити позивачка на виконання рішення суду відображено у виконавчому документі, передбачено графік побачень з дитиною та чітко вказано на перебування дочки за місцем перебування стягувача за виконавчим провадженням без присутності інших осіб.

Згідно з актом державного виконавця від 21.03.2024 при виході за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що рішення суду не виконане, а саме боржник ОСОБА_1 з`явилась у вказаний час, але зі слів дитина відмовилась їхати на зустріч з ОСОБА_2 .

Проте доказів на підтвердження відмови дитини їхати на зустріч з батьком 21.03.2024, боржниця не надала.

Отже позивачка, належним чином не підтвердила дійсний факт відмови дитини або неможливість останньої з об`єктивних причин прибути на побачення з батьком у встановлений день та час.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що позивачка якимось чином заздалегідь, а саме до встановленого часу побачення, повідомляла державного виконавця або батька дитини про ту обставину, що вона не може забезпечити побачення дитини з батьком у визначений графіком час та дату через поважні підстави.

Таким чином, у визначений за графіком суду час ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, не забезпечила можливості ОСОБА_2 зустрічі з дитиною, що свідчить про невиконання виконавчого документа (рішення суду) без поважних причин.

Крім того, актами державного виконавця зафіксовано та позивачем не спростовано доводів відповідача у справі про те, що станом на 21.03.2024 виконання рішення суду жодного разу не відбулось.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виконання рішення суду носить триваючий та неодноразовий характер, а тому формальне позбавлення державного виконавця будь-яких засобів впливу на боржника, спричинить неможливість виконання відповідного рішення суду. Позивач, як боржник за виконавчими документами, повинна бути обізнаною із встановленням відповідальності за невиконання рішення суду.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку доводам учасників справи, суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесені оскарженої постанови належним чином перевірив як факт виконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і дослідив поважність невиконання такого, оскаржена постанова про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду винесена з дотриманням норм чинного законодавства, у спосіб та в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень Європейського суду з прав людини, який неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагополучною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява N 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява N 10383/09). Так, Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі "Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії" ([ВП], заява N 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): "п.136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, "відновити" сім`ю [рішення у справі "Гнахоре проти Франції", заява N 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-IX]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Ельсхольц проти Німеччини", [ВП], заява N 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі "Марсалек проти Чехії", заява N 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)".

З приводу вказаних обставин суд зазначає, що Конституцією України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (частина 3 статті 51).

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 08.05.2024.

Суддя Кедик М.В.