Справа № 140/2370/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2370/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання дій ГУ ПФУ у Київській області протиправними щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 25.01.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком. Однак рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 31.01.2024 № 47 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, при цьому за наданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року згідно архівної довідки від 13.10.2023 року № 2489/1-11, оскільки у даній довідці некоректно вказана дата наказу про прийняття та відсутня підстава про звільнення з роботи.

ОСОБА_1 не погоджується з діями ГУ ПФУ у Київській області щодо незарахування до її страхового стажу періоду роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості. При цьому зазначає, що її трудова книжка із записами за вказаний період не збереглася, її дублікат не видавався, однак вона разом із заявою подала архівні довідки, а також копії наказів Волинського виробничого об`єднання хлібопекарської промисловості. Вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж, а не дотримання усіх формальних вимог, та вона не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини підприємства, відповідачем-1 протиправно не зараховано спірний період роботи до страхового стажу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУ ПФУ у Київській області позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача від 25.01.2024 ГУ ПФУ у Київській області прийнято рішення від 31.01.2024 №47 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, страховий стаж позивача становить 14 років 8 місяців 7 днів (при необхідних не менше 31 року). Згідно результатів розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи за архівною довідкою від 13.10.2023 № 2489/1-11 з грудня 1981 року по грудень 1987 року, оскільки в довідці некоректно вказана дата наказу про прийняття та відсутня підстава про звільнення з роботи. Відтак призначити пенсію позивачу немає правових підстав, оскільки не набутий страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідач-2, отримавши ухвалу суду від 06.03.2024 про відкриття провадження у справі - 07.03.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 19), відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 25.01.2024 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ у Київській області та рішенням якого від 31.01.2024 №47 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж становить 14 років 8 місяців 7 днів (при необхідних не менше 31 року); за доданими документами до страхового стажу не зараховано період за архівною довідкою від 13.10.2023 № 2489/1-11 з грудня 1981 року по грудень 1987 року, оскільки в довідці некоректно вказана дата наказу про прийняття та відсутня підстава про звільнення з роботи.

Суд звертає увагу на те, що позивач у даній справі оскаржує виключно дії ГУ ПФУ у Київській області щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що її трудова книжка із записами за період роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості не збереглася, однак разом із заявою про призначення пенсії вона подала інші документи (архівні довідки, накази підприємства), які підтверджують вказаний період її роботи.

Зі змісту рішення ГУ ПФУ у Київській області від 31.01.2024 №47 вбачається, що позивачу до страхового стажу не зараховано період за архівною довідкою від 13.10.2023 № 2489/1-11 з грудня 1981 року по грудень 1987 року, оскільки в довідці некоректно вказана дата наказу про прийняття та відсутня підстава про звільнення з роботи.

В першу чергу суд зазначає, що дошлюбне прізвище позивача - « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.11.1984.

З оглянутої архівної довідки Комунальної установи «Луцький міський трудовий архів» від 13.10.2023 № 2489/1-11 судом встановлено, що у ній дійсно некоректно вказано дату наказу Волинського виробничого об`єднання хлібопекарської промисловості №261-к про прийняття позивача на роботу «044 грудня 1981 року» та зазначено, що наказ про її звільнення в архівних документах відсутній.

Разом з тим, позивач разом із заявою про призначення пенсії також подала копії наказів Волинського виробничого об`єднання хлібопекарської промисловості від 04.12.1981 №261-а, від 08.10.1985 №170-к, від 11.02.1987 №18-к та архівну довідку Комунальної установи «Луцький міський трудовий архів» від 13.10.2023 № 2486/1-11.

Так, згідно наказу Волинського виробничого об`єднання хлібопекарської промисловості від 04.12.1981 №261-а ОСОБА_3 неповнолітню, ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято на роботу пакувальником в цех солодкої соломки І розряду з 36-ти годинним робочим тижнем.

Відповідно до наказу Волинського виробничого об`єднання хлібопекарської промисловості від 08.10.1985 №170-к ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до 1,5 річного віку з 08.10.1985 по 12.02.1987, а згідно наказу від 11.02.1987 №18-к їй знову надано відпустку по догляду за дитиною до 1,5 річного віку з 19.02.1987 по 25.06.1988.

В архівній довідці Комунальної установи «Луцький міський трудовий архів» від 13.10.2023 № 2489/1-11 також зазначено, що ОСОБА_4 значиться у документах по підприємству з грудня 1981 року по грудень 1987 року. Підстава: а.ф. 30, оп.2, сп. за 1981-1987 роки.

Крім того, в архівній довідці Комунальної установи «Луцький міський трудовий архів» від 13.10.2023 № 2486/1-11 зазначено про заробіток ОСОБА_4 у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості, починаючи з грудня 1981 року по грудень 1987 року включно, в тому числі у період перебування її у відпустці по догляду за дитиною. Підстава: ф. 30, опис 2, справа 57/б/н; 78/41/96/29/124/35, особові рахунки (відомості) з нарахувань заробітної плати за 1981-1987 роки. При цьому, зауважено, що в особових рахунках за 1988 рік ОСОБА_1 не значиться.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 було надано також і копію наказу Волинського виробничого об`єднання хлібопекарської промисловості від 04.12.1981 №261-а про прийняття позивача на роботу, то посилання ГУ ПФУ у Київській області у рішенні від 31.01.2024 №47 на те, що в архівній довідці від 13.10.2023 № 2489/1-11 некоректно вказано дату наказу про прийняття є безпідставним, оскільки орган Пенсійного фонду міг беззаперечно достовірно пересвідчитись у даті такого наказу.

Також в архівній довідці від 13.10.2023 № 2489/1-11 чітко зазначено, що наказ про звільнення позивача в архівних документах відсутній, однак іншими поданими документами підтверджено період її роботи саме по грудень 1987 року включно, тому та обставина, що у такій архівній довідці відсутня підстава про звільнення з роботи не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року.

Також суд зазначає, що право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність або ж за не збереження їх на підприємстві та будь-якій іншій установі.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки чи іншої документації не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, позивач як громадянка України наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Відповідно до пункту 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок №22-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд зазначає, що законодавством саме на орган Пенсійного фонду покладено обов`язок здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою про призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, однак вчинення хоч якихось дій з боку ГУ ПФУ у Київській області для перевірки поданих позивачем документів суду не надано.

Підсумовуючи вище наведене суд зазначає, що незважаючи на те, що у позивача не збереглася трудова книжка із записами за період роботи у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості, остання підтвердила стаж роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року включно на вказаному підприємстві відповідно до Порядку 637, а саме відповідними довідками архівної установи та наказами по даному підприємству, а тому такий період повинен бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Суд при вирішенні спору також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, дії чи бездіяльність, ухвалені/вчинені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Таким чином, оскільки розгляд заяви позивача від 25.01.2024 про призначення пенсії здійснювало саме ГУ ПФУ у Київській області, який був визначений за принципом екстериторіальності, та вказаний відповідач згідно рішення від 31.01.2024 №47 відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року, то дії зобов`язального характеру щодо зарахування спірного періоду роботи має вчинити саме ГУ ПФУ у Київській області.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання дій ГУ ПФУ у Київській області протиправними щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості та зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості та про відмову у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Волинській області, яке не порушувало прав позивача з огляду на те, що не розглядало заяву позивача про призначення пенсії.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ у Київській області судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн, сплачений квитанцією від 28.02.2024 в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з грудня 1981 року по грудень 1987 року у Волинському виробничому об`єднанні хлібопекарської промисловості.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, 10, ідентифікаційний код 22933548).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Суддя О. О. Андрусенко