Справа № 140/31190/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/31190/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В. І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними дій та скасування пункту 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 Про результати проведення службового розслідування №60 від 25 серпня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що полковник ОСОБА_1 є заступником командира військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч НОМЕР_2 ) та колишнім командиром військової частини НОМЕР_3 (далі в/ч НОМЕР_3 ).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 ''Про результати проведення службового розслідування" №60 від 25 серпня 2023 року та акту службового розслідування вх. №17736 від 18 серпня 2023 року заступника командира в/ч НОМЕР_2 (колишнього в/ч НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 за порушення вимог: статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо відповідальності командира окремого батальйону в мирний і воєнний час виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо зобов`язання командира окремого батальйону забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів бригади, їх своєчасне поповнення до визначених норм; знати про дійсний стан справ у підрозділах бригади і здійснювати контроль за забезпеченням охорони державної таємниці; не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині, при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування; знати справжній стан військової дисципліни в бригаді, вживати заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про події, кримінальні правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією та військові адміністративні правопорушення в бригаді і повідомляти про них відповідного прокурора (у разі належності бригади до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), особисто з`ясовувати причини катастрофи та інших випадків, пов`язаних із загибеллю людей чи з іншими тяжкими наслідками; щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки; вимог пунктів 1, 2 розділу ХІ Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 щодо постановки на облік у військових частинах транспортних засобів і техніки (далі - ТЗіТ), залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил через військові комісаріати, здійснюється на підставі актів приймання-передачі транспортних засобів і техніки за формою, наведеною в Положенні про військово-транспортний обов`язок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року №1921, щодо обліку ТЗіТ, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил, ведеться окремо від основного обліку військового майна та документального оформлення їх руху, зміни кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показників здійснювати відповідно до вимог цієї Інструкції; вимог пункту 1 розділу VII Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 щодо приймання майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, здійснюється комісією військової частини (центру забезпечення) на підставі даних, відображених у супровідних документах, зі складанням акта приймання-передачі військового майна. Акт приймання-передачі військового майна є підставою для постановки майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини (центру забезпечення); вимог пункту 11 розділу І Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 керівництво організацією обліку військового майна у Збройних Силах здійснюють: у військових частинах (центрах забезпечення) - командири військових частин (начальники центрів забезпечення) притягнути до дисциплінарної відповідальності» - рішенням командира в/ч НОМЕР_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову відповідність».

Позивач не погоджується з таким рішенням та зазначає, що приводом для прийняття рішення про призначення службового розслідування є виявлення підтверджених результатами службової перевірки або явних та очевидних ознак неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків поєднане із фактом смерті людини або із фактом загрози життю та здоров`ю людини, або із фактом існування матеріальної (моральної) шкоди.

В той же час, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24 липня 2023 року №384 «Про проведення службового розслідування» службове розслідування проводилося у зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей (№ 0000071), стосовно колишнього командира в/ч НОМЕР_3 полковника ОСОБА_1 , за вимогою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23 "Про проведення службового розслідування", службовим листом Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції від 24 липня 2023 року за Вих. 146/ств з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню інкримінованого правопорушення, а також встановлення ступеня вини полковника ОСОБА_1 .

На думку позивача, на дату надходження до відповідача вимоги Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за Вих. № 05/01-769вих23 від 24 липня 2023 року "Про проведення службового розслідування" у останньої не було повноважень зобов`язувати шляхом вимоги військову частину провести службове розслідування, стосовно позивача не було внесено відомостей про сторону в кримінальному провадженні (підозрюваний, обвинувачений), про що свідчить відповідь на адвокатський запит від 20 вересня 2023 року №05/01-1153вих23, а тому службовому розслідуванні мала б передувати службова перевірка в порядку, визначеному Порядком № 608, стосовно фактів, викладених у листі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23.

У акті в розділі 3 досліджувалося питання щодо незаконного нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди штаб сержанту 3 категорії групи планування штабу в/ч НОМЕР_3 молодшому сержанту ОСОБА_2 , саперу саперного відділення інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_3 солдату ОСОБА_3 , водію кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_3 солдату ОСОБА_4 , командиру зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки молодшому сержанту ОСОБА_5 .

Щодо даного порушення позивач зазначає, що службове розслідування проводилось з порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, без вивчення доводів осіб, яких воно безпосередньо стосувалось, та без всебічної, повної і об`єктивної перевірки обставин, які законом мали бути врахованими.

Вважає, що у відповідача був відсутній всебічний розгляд справи при проведенні службового розслідування, так як уповноваженими особами не було вжито заходів щодо відібрання пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а також при відібрані пояснень у ОСОБА_3 не було опитано його ні щодо спростування, ні щодо підтвердження інформації наданої у поясненнях інших осіб ні щодо себе, ні щодо ОСОБА_1 .

На сторінці 38 Акту зазначена інформація такого змісту щодо відсутності оригіналів наказів командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) з 24 лютого 2022 року по 22 червня 2023 року.

Стосовно такого встановленого порушення позивач вказує, що такі накази є в оригіналі з підписами відповідальних осіб. Крім того, ОСОБА_1 з січня 2023 року не виконував обов`язки командира в/ч НОМЕР_3 , а тому з січня 2023 року підстава щодо відсутності підписаних оригіналів документів не може відповідати дійсності.

Також згідно із актом від командира 1 взводу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_6 стало відомо, щодо військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перебували в його безпосередньому підпорядкуванні, з січня 2022 року по червень 2023 року територіально знаходились в районах виконання військовою частиною бойових завдань та разом з особовим складом виконували службові обов`язки за напрямком забезпечення, виконували накази командирів (начальників), облік та контроль яких перебування на службі, зокрема у складі підрозділу, ним здійснювався шляхом систематичних шикувань, звірки відповідно доповідей командирів (начальників) підрозділів, штатного списку.

На думку позивача, жоден із доданих до акту документів не спростовує участі вказаних осіб у бойових діях, а рапорти, щодо виконання бойових завдань, були наявні у комісії під час проведення службового розслідування.

Щодо грошового забезпечення ОСОБА_7 зазначає, що на час проведення службового розслідування, ні спростувати, ні підтвердити інформацію про отримання в повному обсязі, чи недоотримання ОСОБА_7 грошового забезпечення неможливо у зв`язку із смертю останнього, адже тільки йому були достеменно відомі факти про передачу йому коштів готівкою чи в інший спосіб від зазначених осіб, тому наведені стосовно виплат ОСОБА_7 факти не можуть достеменно вказувати на вину ОСОБА_1 .

Стосовно конфлікту інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_8 повідомляє, що будучи військовослужбовцями проживали у в/ч НОМЕР_3 та з моменту повномаштабного вторгнення перебували на зоні бойових дій, де проживали усім підрозділом. За вказаний період часу не вели спільний побут, спільне господарство і не перебували у близьких відносинах.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 в силу приписів Сімейного Кодексу України, не вважалися членами сім`ї одне одному, не підлягали під дію норм Закону України «Про запобігання корупції».

Крім цього, як зазначено в Акті, протягом 2022 року благодійними організаціями і територіальним центром комплектування та соціальної підтримки передано транспортні засоби, які у в/ч НОМЕР_3 не надійшли, хоча акти приймання - передачі були підписані позивачем.

Зазначає, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 ''Про результати проведення службового розслідування" від 25 серпня 2023 року №60 не містить посилань на докази, на підставі яких можна достеменно встановити, що транспортні засоби не надходили до частини.

Також, в/ч НОМЕР_3 у лютому 2022 року отримано 5 одиниць 9 мм пістолетів ПМ, які в подальшому не були закріплені за військовослужбовцями, але фактично використовувались та в червні-липні 2022 року вказана зброя була передана особисто позивачу за його усною вказівкою. Подальша доля та місце перебування вищевказаної зброї не відома.

Рахує, що з наданої інформації від в/ч НОМЕР_5 у відповідь на адвокатський запит від 14 вересня 2023 року вхід. № 5405, не вбачається підстав вважати, що зброя знаходиться не на обліку в частині, і що стосовно її знищення чи втрати не проводилось службове розслідування за наказом ОСОБА_1 .

Щодо облікування благодійної допомоги зазначає, що документи передавались із запізненням від одного до шести місяців або взагалі не надходили. Частина допомоги надходила формально (підписувались лише документи, майно в частину не надходило або надходило частково).

У зв`язку із наведеним вважає пункт 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 ''Про результати проведення службового розслідування" від 25 серпня 2023 року №60 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, протиправним, а позов таким, що підлягає задоволенню (арк. спр. 1-13).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 20 січня 2024 року позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що Дисциплінарним статутом Збройних Сил України не передбачено жодних службових перевірок перед проведенням службового розслідування, а в свою чергу, саме службове розслідування, у відповідності до пункту 1 розділу II Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (далі Порядок 608), може призначатися у разі, серед іншого, внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24 липня 2023 року №384 "Про проведення службового розслідування" (далі - Наказ №384) відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку №608 та у зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей (№0000071), стосовно колишнього командира в/ч НОМЕР_3 полковника ОСОБА_1 , за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення частини четвертої статті 410 та частини п`ятої статті 426-1 Кримінального кодексу України, вимогою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23 Про проведення службового розслідування, службового листа Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції від 24 липня 2023 року за Вих. 146/ств з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню інкримінованого правопорушення, а також встановлення ступеня вини позивача, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення було проведено службове розслідування стосовно заступника командира в/ч НОМЕР_2 (колишнього командира в/ч НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_1 .

Щодо незаконного нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди штаб сержанту 3 категорії групи планування штабу в/ч НОМЕР_3 молодшому сержанту ОСОБА_2 , саперу саперного відділення інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_3 солдату ОСОБА_3 , водію кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_3 солдату ОСОБА_4 , командиру зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно - артилерійського взводу роти вогневої підтримки молодшому сержанту ОСОБА_5 зазначає, що під проведення службового розслідування було відібрані пояснення військовослужбовців в/ч НОМЕР_3 .

Так, згідно таких пояснень та проведеним аналізом фінансових документів, відповідач прийшов до висновку, що військовослужбовці в/ч НОМЕР_3 , а саме молодший сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 та молодший сержант ОСОБА_2 безпідставно отримували грошове забезпечення та додаткову винагороду або повинні були отримувати, але при цьому свої посадові обов`язки не виконували та на території в/ч НОМЕР_3 майже не перебували (самовільно залишили в/ч НОМЕР_3 ).

Загальний розмір безпідставно отриманого грошового забезпечення та додаткової винагороди, який можливо обрахувати у рамках службового розслідування, складає 5 351 338,36 грн.

Щодо грошового забезпечення стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти солдата ОСОБА_7 зазначає, що останній, відповідно до встановлених фактів та наявних пояснень, не отримував грошове забезпечення за лютий квітень 2022 року, але при цьому свої посадові обов`язки виконував та на території військової частини постійно перебував.

Представник відповідача також посилається на чисельні пояснення військовослужбовців в/ч НОМЕР_3 та копії довіреності солдата ОСОБА_7 старшому лейтенанту ОСОБА_8 (лютий березень 2022 року), а також платіжних документів.

Також з наявних пояснень стало відомо про існування неофіційного так званого "фонду батальйону", на який військовослужбовці перераховували власні грошові кошти на потреби батальйону.

Під час службового розслідування встановлено, що більшість опитаних військовослужбовців підтвердило факт збирання коштів на так званий "фонд батальйону" за усною вказівкою позивача його довіреними особами молодшим сержантом ОСОБА_9 та сержантом ОСОБА_6 .

Також відповідачем була встановлена відсутність оригіналів наказів командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) з 24 лютого 2022 року по 22 червня 2023 року, що підтверджується також, довідкою в/ч НОМЕР_3 від 02 серпня 2023 року №2688 та поясненнями відповідних посадових осіб в/ч НОМЕР_3 .

Зазначає, що вказані накази є в наявності лише в електронному вигляді. Тобто позивачем не підписувалися накази в якості командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) у період з січня 2022 по січень 2023 та жодних заходів, щодо усунення даного недоліку ним не вживалися, а навпаки ігнорувалися.

Щодо не проведення службових розслідувань стосовно втрати військового майна по службам забезпечення в/ч НОМЕР_3 вказує, що службові розслідування за фактами втрат стрілецької зброї та іншого військового майна у військовій частині позивачем були призначені, але не завершені на даний час, з причини самоусунення з боку позивача контролю за веденням цього розслідування.

Також на думку відповідача, майно, яке надійшло до в/ч НОМЕР_3 як благодійна та гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення та фінансово-економічної службі поставлено не було.

Стосовно отриманих від благодійних організацій, територіального центру комплектування та соціальної підтримки транспортних засобів повідомляє, що на облік у службах забезпечення та фінансово-економічної службі їх не поставлено.

Фактів призначення та проведення розслідувань щодо відсутності на обліку вищезазначеного майна та вжиття заходів щодо виявлення місць його знаходження, позивачем призначено та проведено не було.

Відповідач вказує на факт втрати 9 мм пістолетів ПМ. Втрата зазначених пістолетів під час ведення бойових дій та які вказані в картках обліку викраденої (втраченої) зброї, як втрачені саме 15 березня 2022 року, не підтверджується.

Під час здійснення службового розслідування встановлено також і неповідомлення щодо реального конфлікту інтересів, так полковник ОСОБА_1 був і є прямим начальником для своєї дружини ОСОБА_10 в результаті чого мав місце реальний конфлікт інтересів, чим було порушено вимоги статті 27 Закон України "Про запобігання корупції" полковником ОСОБА_1 .

Крім того, з січня 2022 року по серпень 2022 року, у в/ч НОМЕР_3 проходив військову службу майор ОСОБА_11 на посаді начальника штаба першого заступника командира в/ч НОМЕР_3 , у цей же час, його дружина солдат ОСОБА_12 проходила військову службу на посаді техніка групи логістики штабу в/ч НОМЕР_3 .

Враховуючи наведене, на думку відповідача, ОСОБА_1 порушив численні вимоги щодо своїх зобов`язань у період з січня 2022 року по січень 2023 року, як командира окремого батальйону, а саме:

щоденно письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння не видавалися;

не вживалися заходи до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в/ч НОМЕР_3 , так, службові розслідування з факту втрати стрілецької зброї та іншого військового майна у військовій частині командирами в/ч НОМЕР_3 були призначені, але не завершені;

не був організований ними особисто бухгалтерський облік військового майна (у тому числі непорушного запасу), так, жодних наказів з цього приводу не видавалися, перевірок не робилося, благодійна допомога, яка надходила до в/ч НОМЕР_3 на бухгалтерський облік не ставилася;

не керував фінансовою діяльністю в/ч НОМЕР_3 , не розпоряджався згідно із законодавством коштами, не забезпечував ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, так видалися довіреності військовослужбовцям в/ч НОМЕР_3 , які не відповідають вимогам частини третьої статті 247 Цивільного кодексу України та фактично були нікчемними, при цьому грошове забезпечення отримували не всі військовослужбовці в/ч НОМЕР_3 , а отримував особовий склад, який фактично не виконував свої посадові обов`язки та знаходився територіально не з в/ч НОМЕР_3 ;

не здійснював планові та раптові перевірки, не організовували щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, не керував роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки, так, жодних наказів про початок інвентаризації та її закінчення у в/ч НОМЕР_3 не видавалися;

не володів справжнім станом військової дисципліни окремого батальйону, не вживав заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, негайно не доповідав старшому командирові (начальникові) про події, кримінальні правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією та військові адміністративні правопорушення в окремому батальйоні і повідомляти про них відповідного прокурора (у разі належності батальйону до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), заходи відповідно до вимог Закону України "Про запобігання корупції" не вживалися, відповідні доповіді вищому командуванню та прокурору не робилися, з інших військових адміністративних правопорушень службові розслідування у військовій частині не проводилися;

не забезпечувалося збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів окремого батальйону, їх своєчасне поповнення до визначених норм, так майно, яке надавалося військовій частині, як благодійна допомога та все інше майно на кількісному та якісному обліку не перебувало, мало місце відсутність майна на бухгалтерському обліку, відповідних складських приміщень обладнаних до вимог керівних документів по службам у в/ч НОМЕР_3 не було;

не менше ніж двічі на рік огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині, при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування, у в/ч НОМЕР_3 не проводилися.

Вказує, що за всі вищевказані недоліки позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності командиром в/ч НОМЕР_1 , недоліки у в/ч НОМЕР_3 мали суттєвий характер та є неприпустимими в умовах дії воєнного стану, а дії командування в/ч НОМЕР_1 відповідають вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Враховуючи наведене просить у задоволенні позову відмовити повністю (том 3 арк. спр. 206-232).

У відповіді на відзив від 08 квітня 2024 року позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та додав, що перевірку повноти та якості акту та матеріалів службового розслідування проведено ТВО помічника командира в/ч НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної служби полковником юстиції ОСОБА_13 , чим порушено окреме доручення Головнокомандувача Збройних Сил України Валерія Залужного щодо заборони залучення представників юридичних служб військовоорганізаційних структур до проведення інвентаризації, перевірок, службових розслідувань (службових перевірок), тощо.

Вважає, що службове розслідування було призначено з порушенням порядку його призначення, на підставі документів, які були створені поза межами повноважень органів, якими були видані, за участю особи, яка не мала права бути залучена до службового розслідування, а також було порушено процедуру проведення службового розслідування в частині проведення його одночасно з іншим службовим розслідуванням з тим самим предметом.

На думку позивача, службове розслідування ґрунтувалось на поясненнях та фінансових документах, однак, не на професійній експертизі таких документів, а особистій думці уповноважених осіб відповідача щодо правдивості відібраних пояснень, що не може свідчити про належність проведення службового розслідування та достовірність доказів, на яких воно ґрунтується (том 7 арк. спр. 10-16).

До суду 10 квітня 2024 року надійшло заперечення, в якому представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позову заяву та вважає, що жодних порушень вимог пункту 3.8 Положення про юридичну службу Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30 березня 2021 року № 80 щодо заборони залучення представників юридичних служб військовоорганізаційних структур до проведення інвентаризації, перевірок, службових розслідувань (службових перевірок) не було.

Також вважає, що позивач порушив місячний строк звернення до суду, який встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (том 7 арк. спр. 19-29).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в окремій його частині, було залишено без руху та ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2023 року, повернуто позивачу з підстав не виконання вимог ухвали від 25 жовтня 2023 року у строк вказаний в ній (арк. спр. 104).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (том 3 арк. спр. 182-187).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено представнику позивача, адвокату Світлицькій Зоряні Олександрівні, строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме сплатити судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) про що надати до суду оригінал відповідного розрахункового документу (квитанції, платіжного доручення тощо), та надати письмові докази які підтверджують обставину, що саме 30 вересня 2023 року ОСОБА_1 стало відомо про наказ командира в/ч НОМЕР_1 №60 Про результати проведення службового розслідування, десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (том 3 арк. спр. 191-192).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (том 3 акт. спр. 202).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін та заяви про виклик свідків відмовлено (том 7 арк. спр. 5-6).

Щодо заявленого позивачем 29 вересня 2023 року клопотання про витребування доказів (арк спр. 91-98) суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписом частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує, що позивачем у порушення вимог статті 80 КАС України у вказаному клопотанні не вказано на обставини, які підтверджуються доказами, які необхідно витребувати, та яким чином відповідні докази стосуються предмету доказування у цій справі та спірних правовідносин.

Разом з тим на вимогу суду відповідачем надано всі матеріали службового розслідування, які стали підставою для винесення наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення «Попередження про неповну службову відповідність».

Позивачем подано клопотання від 25 жовтня 2023 року про приєднання до матеріалів справи, яким надано до суду додатки в кількості 475 аркушів, частина із цих документів була підставою для подання клопотання про витребування доказів.

Враховуючи наведене, а також наявність всіх матеріалів службового розслідування, які стали підставою для винесення оскаржуваного пункту наказу, суд убачає за належне відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача, його представника та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що полковник ОСОБА_1 є заступником командира в/ч НОМЕР_2 та був командиром в/ч НОМЕР_3 .

Командиру в/ч НОМЕР_1 надійшла вимога від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23 Про проведення службового розслідування, відповідно до якої, представники прокуратури просили призначити та провести службове розслідування з залучення досвідчених фахівців щодо: законності нарахування та виплат грошового забезпечення та додаткових винагород ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ; належного обліку та використання наданих в/ч НОМЕР_3 благодійними організаціями та ТЦК та СП майна; належного обліку та використання наданих в/ч НОМЕР_6 5 одиниць 9 мм пістолетів 9 мм ПМ; належного обліку та використання наданої протягом 2022 року в/ч НОМЕР_3 благодійної допомоги від ГО «Майбутнє Українського Донбасу», ГО «Товариство Українсько-Катарської дружби Кала`ат Аз-Зубара» та ГО «Товариство Українсько-Пакистанської Дружби Банг-е Дара» (том 4 арк. спр. 4-6).

До даної вимоги також надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно із відомостей якого була наявна інформації від Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції МО України145/СВТ, військовою службовою особою командиром в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 , зловживаючи службовим становищем під час воєнного стану, викрадено та присвоєно військове майно та зброя (том 4 зворот арк. спр. 6).

Командиру в/ч НОМЕР_1 також надійшов лист від Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції від 24 липня 2023 року №146/ств щодо розгляду питання про призначення службового розслідування (том 4 арк. спр. 7-8).

Наказом №384, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку №608 та у зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей (№0000071), стосовно колишнього командира в/ч НОМЕР_3 полковника ОСОБА_1 , за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення частини четвертої статті 410 та частини п`ятої статті 426- 1 Кримінального кодексу України, вимогою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23 Про проведення службового розслідування, службового листа Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції від 24 липня 2023 року за Вих. 146/ств з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню інкримінованого правопорушення, а також встановлення ступеня вини позивача, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення було проведено службове розслідування стосовно заступника командира в/ч НОМЕР_2 (колишнього командира в/ч НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_1 (том 4 зворот арк. спр. 2-3).

На підставі вказаного наказу було проведено службове розслідування та складено акт службового розслідування від 18 вересня 2023 року №17736, затверджений командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_14 (далі акт розслідування) (том 3 зворот арк. спр. 236-263).

Рішенням командира в/ч НОМЕР_1 вирішено накласти дисциплінарне стягнення на позивача, а саме «Попередження про неповну службову відповідність» за порушення вимог: статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо відповідальності командира окремого батальйону в мирний і воєнний час виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо зобов`язання командира окремого батальйону забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів бригади, їх своєчасне поповнення до визначених норм; знати про дійсний стан справ у підрозділах бригади і здійснювати контроль за забезпеченням охорони державної таємниці; не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині, при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування; знати справжній стан військової дисципліни в бригаді, вживати заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про події, кримінальні правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією та військові адміністративні правопорушення в бригаді і повідомляти про них відповідного прокурора (у разі належності бригади до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), особисто з`ясовувати причини катастрофи та інших випадків, пов`язаних із загибеллю людей чи з іншими тяжкими наслідками; щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки; вимог пунктів 1, 2 розділу ХІ Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 щодо постановки на облік у військових частинах ТЗіТ, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил через військові комісаріати, здійснюється на підставі актів приймання-передачі транспортних засобів і техніки за формою, наведеною в Положенні про військово-транспортний обов`язок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року №1921, щодо обліку ТЗіТ, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил, ведеться окремо від основного обліку військового майна та документального оформлення їх руху, зміни кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показників здійснювати відповідно до вимог цієї Інструкції; вимог пункту 1 розділу VII Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 щодо приймання майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, здійснюється комісією військової частини (центру забезпечення) на підставі даних, відображених у супровідних документах, зі складанням акта приймання-передачі військового майна. Акт приймання-передачі військового майна є підставою для постановки майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини (центру забезпечення); вимог пункту 11 розділу І Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 керівництво організацією обліку військового майна у Збройних Силах здійснюють: у військових частинах (центрах забезпечення) - командири військових частин (начальники центрів забезпечення) притягнути до дисциплінарної відповідальності (том 4 арк. спр. 1-2).

Пунктом 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 ''Про результати проведення службового розслідування" від 25 серпня 2023 року №60 притягнуто до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 «Попередження про неповну службову невідповідність» (арк. спр. 67-70).

Позивач вважає незаконним пункт наказу командира в/ч НОМЕР_1 ''Про результати проведення службового розслідування" від 25 серпня 2023 року №60, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове врегулювання дисциплінарної відповідальності військовослужбовців здійснюється на підставі Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями

Згідно із пунктами 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до пунктів 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно із пунктами 84-86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до абзацу 5 статті 11, статті 16, абзаців 2, 4, 6, 9, 16, 24-26 статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Командир бригади зобов`язаний: підтримувати бригаду у бойовій та мобілізаційній готовності; забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів бригади, їх своєчасне поповнення до визначених норм; своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки та професійної діяльності військовослужбовців, організації заходів з морально-психологічного забезпечення; щомісяця і по закінченні певного періоду навчання і навчального року підбивати підсумки бойової підготовки й стану військової та виконавської дисципліни; затверджувати розкладку продуктів на тиждень, організовувати щоденний контроль за якістю приготування та повнотою видачі їжі для особового складу, не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти якість приготування їжі; щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; організовувати охорону військової частини (корабля), контроль за несенням вартової та внутрішньої (на кораблі - чергової і вахтової) служб, не менше ніж один раз на тиждень особисто перевіряти стан їх несення; здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно статей 58-59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Командир (начальник) зобов`язаний: планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі(у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 21017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Пунктом 1 Порядку №608 встановлено, що цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Згідно пункту 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до абзацу 15 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що наказ №384 винесено у зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей (№0000071), стосовно колишнього командира в/ч НОМЕР_3 полковника ОСОБА_1 , за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення частини четвертої статті 410 та частини п`ятої статті 426-1 Кримінального кодексу України, вимогою Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23 Про проведення службового розслідування, службового листа Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції від 24 липня 2023 року за Вих. 146/ств з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню інкримінованого правопорушення, а також встановлення ступеня вини позивача, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення було проведено службове розслідування стосовно заступника командира в/ч НОМЕР_2 (колишнього командира в/ч НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_1 .

В даному випадку командиру в/ч НОМЕР_1 надійшла вимога від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23 Про проведення службового розслідування разом із витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого була наявна інформації від Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції МО України145/СВТ, військовою службовою особою командиром в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 , зловживаючи службовим становищем під час воєнного стану, викрадено та присвоєно військове майно та зброя.

З даного питання позивач вказує, що з відповіді на адвокатський запит Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 20 вересня 2023 року № 05/01-1153вих23 адвокату Світлицькій З. О. було повідомлено про те, що громадянин ОСОБА_1 на даний час не є стороною у вказаному кримінальному провадженні (арк. спр. 64).

У відповідності до пункту 19 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

В свою чергу, згідно із частиною першої статті 42 Кримінального процесуального кодексу, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру особу, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною першою статті 214 Кримінального процесуального кодексу передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Отож судом встановлено, що позивача, на момент надання відповіді Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону від 20 вересня 2023 року № 05/01-1153вих23, не повідомлено про підозру, відтак він не є стороною у кримінальному провадженні, у розумінні пункту 19 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу.

Суд зауважує, що пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 чітко визначено, що службове розслідування може призначатися у разі, серед іншого, внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення.

Так суд встановив та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачено, що у Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції наявна інформація про те, що військовою службовою особою командиром в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 , зловживаючи службовим становищем під час воєнного стану, викрадено та присвоєно військове майно та зброя.

Дане свідчить про «скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення», яке і передбачено пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608.

Тобто, у зв`язку із наявністю витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке, в даному випадку, надійшло до відповідача разом із вимогою від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 24 липня 2023 року за Вих. № 05/01-769вих23 Про проведення службового розслідування, у в/ч НОМЕР_1 були наявні підстави для винесення наказу №384 та призначення саме службового розслідування.

У зв`язку із вищевказаним, суд не бере до уваги посилання представника позивача про те, що службовому розслідуванні мала б передувати службова перевірка, оскільки стосовно ОСОБА_1 не було внесено відомостей про сторону в кримінальному провадженні.

Суд також зауважує, що предметом даного предмету спору є вирішення питання щодо правомірності винесення пункту 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 Про результати проведення службового розслідування №60 від 25 серпня 2023 року, отже суд не надає оцінку наявності чи відсутності повноважень у Східного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції щодо відправки та подачі певних листів чи відповідних подань, як і наявності чи відсутності повноважень у органів прокуратури щодо надсилання вимог про проведення певних дій.

Щодо залучення до проведення службового розслідування ТВО помічника командира в/ч НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної служби полковником юстиції ОСОБА_13 суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що ТВО помічника командира в/ч НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної служби полковником юстиції ОСОБА_15 лише провів перевірку повноти та якості акту та матеріалів службового розслідування (арк. спр. 49), однак до самого службового розслідування такий залучений не був, що вбачається з акта службового розслідування, відповідно до якого було проведено службове розслідування стосовно службової діяльності заступника командира в/ч НОМЕР_2 (колишнього командира в/ч НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_1 , комісією у складі: голова комісії: офіцер відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 майор ОСОБА_16 ; члени комісії: старший офіцер фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_17 , старший офіцер відділу персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_18 , старший офіцер відділу логістики штабу в/ч НОМЕР_1 майор ОСОБА_19 із залученням офіцера ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_20 (арк. спр. 20).

На переконання суду, даний факт не є окремою підставою для скасування порушень, викладених у акті службового розслідування, адже здійснення перевірки повноти та якості акту та матеріалів такого розслідування не впливає кінцеве рішення суб`єкта владних повноважень, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, у цій справі ключовим питанням для надання оцінки правовірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є встановлення наявності факту невиконання чи неналежного виконання позивачем службових обов`язків щодо дотримання військової дисципліни, тобто наявності підстав для притягнення його до дисциплінарного відповідальності.

Суд критично оцінює посилання відповідача на незаконність здійснення нарахувань грошового забезпечення та додаткової винагороди штаб сержанту 3 категорії групи планування штабу в/ч НОМЕР_3 молодшому сержанту ОСОБА_2 , саперу саперного відділення інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_3 солдату ОСОБА_3 , водію кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_3 солдату ОСОБА_4 , командиру зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно - артилерійського взводу роти вогневої підтримки молодшому сержанту ОСОБА_5 оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказами командира в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_1 здійснювались виплати особовому складу військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у діях та заходах виплачувались згідно додатків 1 до таких наказів.

Серед інших, у даних списках, перебували і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (том 5 зворот арк. спр. 4 34), які були внесені у них на підставі бойових розпоряджень, бойових журналів та рапортів.

Рапорти щодо виконання бойових завдань, згідно бойових розпоряджень на визначених місцях, в свою чергу, долучені до матеріалів справи та додатково підтверджують факт виконання, наведених вище військовослужбовцями, бойових завдань (том 4 зворот арк. спр. 139 212).

Суд не бере до уваги посилання відповідача на пояснення капітана ОСОБА_21 (том 4 арк. спр. 74-75), старшого лейтенанта ОСОБА_22 (арк. спр. 80-81), лейтенанта ОСОБА_23 (том 4 арк. спр. 104-105), капітана ОСОБА_24 (том 4 арк. спр. 76-77), які вказують, що підписи на рапортах, про виконання бойових завдань згідно бойових розпоряджень підлеглим особовим складом, кимось підроблені та їм не належать, адже доказів таких діянь відповідачем суду не надано та, як вірно зауважив представник позивача, проведення почеркознавчої експертизи не проводилось. Також жодних доказів, на підтвердження самовільного залишення в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Відтак, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 безпідставно здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди вказаним вище військовослужбовцям.

Відносно грошового забезпечення стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти солдата ОСОБА_7 , суд зауважує, що пояснення військовослужбовців про наявність скарг ОСОБА_7 , щодо недоотримання грошового забезпечення та копія реєстраційної картки звернення від 07 листопада 2022 року (том 6 зворот арк. спр. 166) не може бути безумовним свідченням та встановленням реального факту неотримання грошового забезпечення за лютий квітень 2022 року. Жодних відомостей щодо звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів, з приводу даного факту, або до суду, щодо оскарження бездіяльності Міністерства оборони України про не розгляд скарг військовослужбовця, суду не надано.

Висновки службового розслідування про те, що даний військовослужбовець не отримував грошове забезпечення за лютий квітень 2022 року ґрунтуватись виключно на припущеннях, а факт наявності ознак учиненого дисциплінарного проступку мав бути доведений поза розумним сумнівом в ході службового розслідування, оскільки на відповідача, як роботодавця, покладено обов`язок довести вину особи у скоєнні дисциплінарного проступку, проте відповідачем не доведено даного факту.

Щодо, встановленого у акті службового розслідування, конфлікту інтересів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту «г» статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є зокрема військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Згідно частин першої та другої статті 27 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам. Особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані повідомити керівництво органу, на посаду в якому вони претендують, про працюючих у цьому органі близьких їм осіб.

Позивач, у відповідності до підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до суб`єктів відповідальності, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; частина п`ята статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Як вбачається із акта службового розслідування, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_2 мав у своєму прямому підпорядкуванні близького родича, дружину, ОСОБА_25 чим порушив вимоги частини першої та другої статті 27 Закону України «Про запобіганню корупції».

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень врегульовано приписами Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII).

Абзацом 13 частини першої статті 1 Закону № 1700-VII визначено, що спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до частини першої статті 4 цього Закону Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 5 частини першої статті 12 Закону № 1700-VII передбачено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Абзацом 13 частиною першою статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Тобто, конкретні повноваження, у тому числі спеціальні, у сфері протидії корупції та спосіб їх реалізації мають бути визначені Конституцією та відповідними законами України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб. Безпосередній керівник особи або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу. Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз`яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів. Безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої.

Суд зазначає, що вказані положення законодавства не наділяють військові частини повноваженнями щодо встановлення складу корупційного діяння, яке виразилось у перебуванні у прямому підпорядкуванні близької особи.

Згідно абзацом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Пунктом 5-3 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів;

Відповідно до частини другої статті 65 Закону України "Про запобігання корупції" особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Зі змісту вказаних норм слідує, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності можливе за умови вчинення корупційного правопорушення або порушення, що пов`язане з корупцією.

На момент розгляду справи по суті, у суду відсутні відомості про те, що відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією або зареєстроване кримінальне провадження по факту вчинення корупційного діяння, проте його не було притягнуто ані до адміністративної, ані до кримінальної відповідальності.

Згідно із пунктом 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, відсутність в матеріалах справи повідомлення передбаченого чинним законодавством Національного агентства з питань запобігання корупції, суд приходить до переконання про передчасність висновку відповідача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у цій частині.

Суд зазначає, що дисциплінарне стягнення відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» застосовується у випадку незастосування судом до особи, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, покарання або не накладення на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №0740/1045/18, від 10 червня 2020 року у справі №560/1779/19, від 02 жовтня 2019 року у справі № 1440/2177/18 та від 10 червня 2020 року у справі № 560/1779/19.

Відповідачем під час проведення службового розслідування встановлена відсутність оригіналів наказів командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) з 24 лютого 2022 року по 22 червня 2023 року.

Відповідно до статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир бригади зобов`язаний, серед іншого, щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння.

Судом встановлено, що у відповідності до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 08 січня 2022 року №4 позивача, наказом від 30 грудня 2021 року №349, призначено на посаду командира в/ч НОМЕР_3 , який прибув із запасу та 08 січня 2022 року зараховано до списків особового складу (том 4 зворот арк. спр. 10).

Наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 31 грудня 2022 року №385 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та призначено заступником командира в/ч НОМЕР_2 (том 4 зворот арк. спр. 11).

Враховуючи наведене суд не приймає до уваги посилання відповідача про відсутність оригіналів наказів командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) з 01 січня 2023 року по 22 червня 2023 року, адже позивач у даний період перебував на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_2 .

Щодо відсутності оригіналів наказів командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року, суд зазначає, що у відповідності до пояснень військовослужбовців, а саме ОСОБА_26 та ОСОБА_27 «Накази (по стройовій частині) велись виключно в електронному вигляді. У друкованому вигляді з мокрою печаткою та підписом командира військової частини взагалі відсутні, у зв`язку із небажанням підписувати накази (по стройовій частині) командиром в/ч НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_1 . Роздруковані накази подавалися на підпис командиру військової частини ОСОБА_1 , але поверталися без підпису командира. Вказівок про наявність недоліків або недостовірної інформації, яка була в наказах, що могло стати причиною не підписання їх від підполковника ОСОБА_1 не надходило» (том 4 арк. спр. 95-97 та зворот арк. спр. 116-118).

Наведене вище підтверджується і довідкою в/ч НОМЕР_3 , відповідно до якої станом на 02 серпня 2023 року в групі персоналу штабу в/ч НОМЕР_3 відсутні оригінали наказів (по стройовій частині) в друкованому вигляді та з мокрою печаткою за період з 24 лютого 2022 року по 22 червня 2023 року та в наявності лише електронна версія наказів (том 6 зворот арк. спр. 167).

В матеріалах справи також, наявні і самі примірники наказів, які зберігались на ЕОМ «ноутбук НР 250» (номенклатурний номер НОМЕР_7 ), де відсутній підпис командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 та мокра печатка в/ч НОМЕР_3 (том 5 арк. спр. 36-85).

В свою чергу, представником позивача до суду надано копії наказів командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) із наявними підписами підполковника ОСОБА_1 (том 1 арк. спр. 146-255, том 2 арк. спр. 1-252 та том 3 арк. спр. 1-83), однак суд не бере до уваги наведені вище накази, у зв`язку із тим, що матеріали справи підтверджують відсутність наказів командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року в оригіналі, з підписом командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 та мокрою печатка в/ч НОМЕР_3 під час проведення службового розслідування.

Стосовно не проведення службових розслідувань щодо втрати військового майна по службам забезпечення в/ч НОМЕР_3 суд зауважує наступне.

Згідно із довідкою в/ч НОМЕР_3 станом на 03 серпня 2023 року в групі персоналу штабу в/ч НОМЕР_3 не зареєстровані та відсутні матеріали службових розслідувань призначених наказами в/ч НОМЕР_3 , а саме від 16 грудня 2022 року №709, від 16 грудня 2022 року №711, від 16 грудня 2022 року №713, від 16 грудня 2022 року №714, від 16 грудня 2022 року №715 та від 16 грудня 2022 року №716 (том 6 зворот арк. спр. 168).

Так в матеріалах справи наявні і самі накази, щодо призначення службового розслідування, відповідно до яких наказано за результатами проведення опрацювати відповідні акти та надати ОСОБА_1 на затвердження до 30 грудня 2022 року (том 6 зворот арк. спр. 169-179).

Як встановлено судом вище, лише 31 грудня 2022 року наказом №385 ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та призначено заступником командира в/ч НОМЕР_2 , отже станом на 30 грудня 2022 року позивач був зобов`язаний здійснювати контроль за виконанням таких наказів, однак жодних дій щодо розгляду та/чи продовження розгляду таких і з подальшим їх переданням підполковнику ОСОБА_28 позивач не вчинив.

Щодо отримання благодійної допомоги, в тому числі транспортних засобів суд зазначає, що відповідачем під час проведення службового розслідування встановлено, що наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 затверджено Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України (далі Інструкція №440), що визначає механізм організації і ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами та є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна.

Відповідно до вимог пунктів 1-2 розділу ХІ Інструкції №440 постановка на облік у військових частинах транспортних засобів і техніки (далі ТзіТ), залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил через військові комісаріати, здійснюється на підставі актів приймання-передачі транспортних засобів і техніки за формою, наведеною в Положенні про військово-транспортний обов`язок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року № 1921.

Так, відповідно до пункту 11 даної Інструкції керівництво організацією обліку військового майна у Збройних Силах здійснюють у військових частинах (центрах забезпечення) - командири військових частин (начальники центрів забезпечення).

В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі благодійної допомоги, серед яких ГО «Народна самооборона Львівщини» актом прийому-передачі № Чайк/OUT/00867 від 17 жовтня 2022 року військовослужбовцю ОСОБА_2 передано три бінокля (том 6 зворот арк. спр. 200); ГО «Будуємо Україну разом» актом прийому-передачі № 2 від 30 січня 2023 року військовій частині НОМЕР_3 через ОСОБА_1 передано 2 одиниці принтера CANON Pixma INK E414 та 2 к-ту систем безперервної подачі чорнил WWM для CANON Pixma. Е3140/484+РG46/СL56 (том 6 зворот арк. спр. 187); ГО «Будуємо Україну разом» актом прийому-передачі №4 від 06 травня 2022 року військовій частині НОМЕР_3 передано 3 одиниці планшета Sigma mobile X-Type, 3 одиниці планшет-телефон Hoozo, 6 одиниць флеш-носіїв microSDXC 64 Gb Kingston (том 6 зворот арк. спр. 213); ГО «Будуємо Україну разом» актом прийому-передачі №27 від 18 серпня 2022 року позивачу передано 35 одиниць зарядних пристроїв Bascus Bipow Digital Display 10000 mAh (том 6 арк. спр. 211); також ГО «Майбутнє Українського Донбасу», ГО «Товариство Українсько-Катарської Дружби Кала`ат Аз-Зубара» та ГО «Товариство Українсько-Пакистанської Дружби Банг-е Дара» встановлено, отримувалось майно тільки з ГО «Майбутнє Українського Донбасу» за Актами приймання передачі благодійної допомоги від 03 червня 2022 року № 1 та від 18 серпня 2022 року № 2 про отримання продуктів харчування (том 6 арк. спр. 188, 197).

Окрім того, під час проведення службового розслідування, комісією у в/ч НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , були виявлені інші акти прийому-передачі благодійної допомоги за 2022 2023 роки, які мають підписи посадових осіб військової частини, у тому числі і підполковника ОСОБА_1 (том 6 арк. спр. 189-217).

Суд зауважує, що наведені факти необлікування у службах забезпечення, які встановлені актом службового розслідування позивачем не спростовані, а посилання позивача, щодо надходження такої допомоги без облікових документів та із запізненням від одного до шести місяців або взагалі не надходила, не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи.

Також під час службового розслідування встановлено, що ГО "Будуємо Україну Разом" передано ОСОБА_1 актом прийому-передачі № 14 від 11 серпня 2022 року автомобільний транспорт VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007, д. н. НОМЕР_8 , НОМЕР_9 (том 6 зворот арк. спр. 191), та актом приймання-передачі № 9 від 08 липня 2022 року автомобільний транспорт MITSUBISHI PAJERO SPORT, 2002, д. н. НОМЕР_10 , НОМЕР_11 (том 6 зворот арк. спр. 212), які на обліку у військовій частині НОМЕР_3 не перебувають та місце перебування їх не відомо.

Військовою частиною НОМЕР_3 були отримані транспортні засоби від ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцевих органів державної влади та комунальним підприємством, а саме: актом прийманняпередачі транспортних засобів і техніки від 10 серпня 2022 № б/н передав командиру в/ч НОМЕР_3 полковнику ОСОБА_1 автомобільний транспорт VOLKSWAGEN CADDY, 2008, WV1ZZZ2KZAX017633 (том 6 зворот арк. спр. 190), який на обліку у військовій частині НОМЕР_3 не перебуває та місце знаходження його не відоме; за актом приймання-передачі благодійної допомоги від 17 вересня 2022 року № б/н передано позивачу автомобільний транспорт VOLKSWAGEN T-4, 1993 року, д. н. НОМЕР_12 , НОМЕР_13 (том 6 арк. спр. 190); актом прийманняпередачі транспортних засобів і техніки від 05 травня 2022 року № б/н начальнику логістики заступнику командира в/ч НОМЕР_3 капітану ОСОБА_29 спеціальний екскаватор МТЗ 82.1 Борекс-2101, 1995 року, д. н. НОМЕР_14 номер шасі/ кузова НОМЕР_15 (том 6 арк. спр. 189). Вказані транспортні засоби перебували на обліку у військовій частині НОМЕР_3 але на теперішній час місце знаходження його не відоме.

Щодо даного питання, під час проведення службового розслідування, позивач надав свої пояснення, в яких зазначив, що VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007, д. н. НОМЕР_8 , НОМЕР_9 під час виконання бойових завдань орієнтовано влітку 2022 року в Луганській чи Донецькій області було пошкоджено внаслідок зіткнення з бетонною опорою (стовпом) через артилерійський ворожий обстріл, який, в подальшому, було переміщено для проведення ремонтних робіт у місто Дніпро, де він знаходиться на теперішний час йому невідомо. MITSUBISHI PAJERO SPORT у жовтні 2022 року було пошкоджено в ході ворожого артилерійського обстрілу та подальше переміщення невідомо. Стосовно VOLKSWAGEN CADDY, 2008 року, зазначає, що такі автомобілі перебували у взводі матеріально-технічного забезпечення, але чи був з номером шасі НОМЕР_16 сказати не може. Щодо спеціального екскаватора МТЗ 82.1 Борекс-2101, 1995 року повідомляє, що у такого були виявлені численні несправності, після він перебував на ремонті, однак невідомо де він знаходиться на даний момент. Зазначає, що за всіма фактами знищення, пошкодження військового майна, зокрема перелічених транспортних засобів робились доповіді по лінії оперативних чергових, призначались та проводились службові розслідування, проведенням яких займався підрозділ логістики, накази про їх призначення підписував позивач, або уповноважена особа, в разі його відсутності (том 4 арк. спр. 108-110).

Так, суд погоджується із позицією відповідача, що матеріали справи не містять доказів які б підтвердили факт знищення та/чи пошкодження транспортних засобів, а також відомостей про призначення та проведення розслідувань щодо відсутності на обліку вищезазначених транспортних засобів та вжиття заходів для виявлення місць їхнього знаходження. Отже позивачем не спростовано факт вказаного порушення, встановленого під час службового розслідування.

Стосовно 9 мм пістолетів ПМ, які перебували у в/ч НОМЕР_3 службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до рапорту начальника служби РАО в/ч НОМЕР_3 капітана ОСОБА_30 та його пояснень стало відомо, що на момент прийняття ним посади начальника служби РАО в/ч НОМЕР_3 01 грудня 2022 року, відповідальна особа, яка повинна була йому передати посаду не була визначена, посада начальника складу РАО була вакантна, майно та зброя йому не передавалась. Пістолети ПМ НОМЕР_17 , 9 мм пістолет ПМ НОМЕР_18 , 9 мм пістолет ПМ НОМЕР_19 , 9 мм пістолет ПМ НОМЕР_20 , ПМ НОМЕР_21 на момент прийому посади були відсутні, де вони знаходяться на даний час, йому не відомо. Пояснити де була втрачена зброя йому ні хто не зміг. Будь-яка документація по закріпленню даної зброї за військо службовцями була відсутня (том 6 арк. спр. 187, том 4 арк. спр. 66).

Матеріали справи підтверджують наявність карток обліку викраденої (втраченої) зброї, серед яких і наведені 9 мм пістолети ПМ, які, як значиться у вказаних картках, 15 березня 2022 були втрачені внаслідок ворожого артилерійського обстрілу в селищі Південне місто Рубіжне Луганської області, при влучанні снаряду в авто ОСОБА_31 в якому перевозилася зброя (том 6 арк. спр. 236-238).

Однак суд зауважує, що жодна інформація стосовно проведення службового розслідування про втрату зазначеної зброї відсутня. Наведені вище картки обліку підтверджують лише факт звернення до органів Національної поліції, однак жодним іншим документом втрата такої зброї не підтверджується.

Відповідно до пояснень старшого водія в/ч НОМЕР_3 старшого солдата ОСОБА_31 та солдата ОСОБА_32 встановлено, що крім його речей, речей солдата ОСОБА_33 та штаб сержанта ОСОБА_34 , особистої стрілецької зброї у кількості двох автоматів в автомобільному транспорті, більше нічого не перебувало та пістолетів 9 мм ПМ в автомобільному транспорті не було (том 4 зворот арк. спр. 112-114).

У зв`язку із наведеним вище суд критично відноситься до посилання позивача, що з наданої інформації не вбачається підстав вважати, що зброя знаходиться не на обліку в частині, і що стосовно її знищення чи втрати не проводилось службове розслідування за наказом ОСОБА_1 .

Також суд приймає посилання відповідача, щодо Проекту інвентаризаційного опису по службі РАО в/ч НОМЕР_3 . Так, можна встановити, що даний документ був розроблений посадовими особами в/ч НОМЕР_3 , але не був підписаний відповідними посадовими особами, не повністю заповнений (том 6 арк. спр. 218-232) та, відповідно, жодних рішень по інвентаризаційному опису позивачем прийнято не було, тобто цей документ підтверджує, що жодних інвентаризацій майна служби РАО та інших служб забезпечення у в/ч НОМЕР_3 з січня 2022 по січень 2023 позивачем організовано не було.

Стосовно перерахування грошових коштів на «фонд батальйону» суд зауважує, що у військовій частині існував так званий «фонд батальйону», на який військовослужбовці перераховували власні грошові кошти.

Позивач зазначає, що жодних вказівок на збір будь-яких грошових коштів з особового складу військової частини на потреби батальйону він не давав, однак як встановлено із численних пояснень військовослужбовців, а саме: ТВО помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи в/ч НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_35 ; начальника складу ракетно-артилерійського озброєння молодшого сержанта ОСОБА_36 ; заступника командира в/ч НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_37 ; молодшого сержанта ОСОБА_38 ; начальника служби ракетно-артилерійського озброєння капітана ОСОБА_39 ; командира взводу матеріально технічного забезпечення головного сержанта ОСОБА_40 ; командира відділення роти вогневої підтримки штаб сержанта ОСОБА_34 ; відповідальний виконавець групи персоналу штабу в/ч НОМЕР_3 старший солдата ОСОБА_26 ; начальника логістики заступник командира в/ч НОМЕР_3 капітана ОСОБА_29 ; стрільця снайпера 1 механізованого взводу механізованої роти в/ч НОМЕР_3 старший солдата ОСОБА_41 ; штаб-сержанта 3-ої категорії групи персоналу штабу в/ч НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_27 ; командира 1 взводу 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_6 знали про існування такого фонду і більшість із них, за усною вказівкою щомісячно перерахували кошти на особисту банківську карту останнього, або картку старшого солдата ОСОБА_9 в розмірі 10000 (десяти) тисяч гривень з кожного військовослужбовця, який не бере безпосередню участь у бойових діях на неофіційний "фонд батальйону".

Даний факт повністю підтверджується матеріалами службового розслідування, зокрема поясненнями наведених вище військовослужбовців та платіжних інструкцій (том 4 зворот арк. спр. 67-70, зворот арк. спр. 84-85, 89-91, 93, зворот арк. спр. 97-100, 119-121, зворот арк. спр. 122-123). Цілі використання таких коштів службовим розслідуванням не встановлені.

Із наявних у матеріалах справи пояснень вбачається, що такий збір коштів здійснювався за усною вказівкою ОСОБА_1 його довіреними особами, а саме молодшим сержантом ОСОБА_9 та сержантом ОСОБА_6 .

Приписами статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на командира (начальника) як єдиноначальника покладено особисту відповідальність, зокрема, і за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу. При цьому, командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України прямо передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний, окрім іншого, знати морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців; займатися правовим вихованням підлеглих; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини.

Зі змісту статей 1-4 Дисциплінарного статуту випливає, що військова дисципліна полягає у додержанні всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, та досягається, як шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, так і шляхом умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів до підлеглих та правильного застосування засобів переконання. При цьому, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту командир відповідає за стан військової дисципліни, який визначається, зокрема, і морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

На переконання суду, стаття 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та стаття 5 Дисциплінарного статуту покладають на командира відповідальність перед державою за виховання підпорядкованих йому військовослужбовців та за дотримання ними військової дисципліни. Така відповідальність може виражатися, у тому числі, і в дисциплінарній відповідальності командира за дії підлеглих йому військовослужбовців.

Отже, в обсязі встановлених в цій справі обставин, описаних вище, у зіставленні з правовим регулюванням спірних правовідносин суд виходить з того, що факт вчинення підлеглими позивача військовослужбовцями дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, став наслідком їх низьких морально-психологічних якостей, відповідальність за які, як встановлено статтею 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтею 5 Дисциплінарного статуту несе також позивач як їх командир (начальник).

Також за змістом статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) особисто приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №420/15045/21.

Враховуючи наведене судом встановлено наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Так відповідачем встановлено та судом підтверджено факт порушення вимог щодо своїх зобов`язань, як командира окремого батальйону, передбачених статтею 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: невидача щоденно письмових наказі по стройовій частині, а у разі потреби з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; невжиття заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині НОМЕР_3 ; службові розслідування з факту втрати стрілецької зброї та іншого військового майна у військовій частині командирами в/ч НОМЕР_3 були призначені, але не завершені; не був організований бухгалтерський облік військового майна (у тому числі непорушного запасу), так, жодних наказів з цього приводу не видавалися, перевірок не проводилося, благодійна допомога, яка надходила до в/ч НОМЕР_3 на бухгалтерський облік не ставилася; не здійснювалися планові та раптові перевірки, не організовувалися щорічні проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, не здійснювалось керування роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки, так, жодних наказів про початок інвентаризації та її закінчення у в/ч НОМЕР_3 не видавалися; не володів справжнім станом військової дисципліни окремого батальйону, не вживав заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, негайно не доповідав старшому командирові (начальникові) про події, кримінальні правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією та військові адміністративні правопорушення в окремому батальйоні і повідомляти про них відповідного прокурора (у разі належності батальйону до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), заходи відповідно до вимог Закону України "Про запобігання корупції" не вживалися, відповідні доповіді вищому командуванню та прокурору не робилися, з інших військових адміністративних правопорушень службові розслідування у військовій частині не проводилися; не забезпечувалося збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів окремого батальйону, їх своєчасне поповнення до визначених норм, так майно, яке надавалося військовій частині, як благодійна допомога та все інше майно на кількісному та якісному обліку не перебувало, мало місце відсутність майна на бухгалтерському обліку, відповідних складських приміщень обладнаних до вимог керівних документів по службам у військовій частині НОМЕР_3 не було; не здійснювалось не менше ніж двічі на рік огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині, при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування, у військовій частині НОМЕР_3 не проводилися.

Суд враховує позицію Верховну Суду висловлену у постанові від 07 грудня 2021 року у справі №120/278/20-а, відповідно до якої повноваження стосовно оцінки обставин, встановлених службовим розслідуванням, надання оцінки критеріям, які враховуються при обранні виду стягнення, тяжкості проступку та заподіяній шкоді, ставленню порушника до службових обов`язків, визнанню особою своєї вини в ході службового розслідування, рівень її кваліфікації тощо, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної посадової особи, у даному випадку командира в/ч НОМЕР_1 , оскільки результатом реалізації таких повноважень є обрання одного з восьми можливих видів дисциплінарних стягнень.

Так, дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно із частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).

Згідно із Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11 березня 1980 року, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження.

Схожа позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2023 року у справі №240/44051/21, від 28 червня 2023 року у справі №640/20223/20 та інших.

З підстав викладеного вище суд погоджується із правомірністю винесення наказу командира в/ч НОМЕР_1 ''Про результати проведення службового розслідування" №60 від 25 серпня 2023 року (пункту 1) за порушення вимог: статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо відповідальності командира окремого батальйону в мирний і воєнний час за військову дисципліну; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо зобов`язання командира окремого батальйону забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів бригади, їх своєчасне поповнення до визначених норм; знання про дійсний стан справ у підрозділах батальйону; не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині, при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування; знання справжнього стану військової дисципліни в окремому батальйоні, вживання заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про події, кримінальні правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією та військові адміністративні правопорушення в окремому батальйоні і повідомляти про них відповідного прокурора (у разі належності бригади до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку); щоденно видавати письмові накази по стройовій частині, а у разі потреби - з питань бойової підготовки, окремо по тилу, технічній частині та службі ракетно-артилерійського озброєння; здійснення планових та раптових перевірок, організації щорічного проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки; вимог пунктів 1, 2 розділу ХІ Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 щодо постановки на облік у військових частинах транспортних засобів і техніки, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил через військові комісаріати, здійснюється на підставі актів приймання-передачі транспортних засобів і техніки за формою, наведеною в Положенні про військово-транспортний обов`язок, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року №1921, щодо обліку транспортних засобів і техніки, залучених під час мобілізації до складу Збройних Сил, ведеться окремо від основного обліку військового майна та документального оформлення їх руху, зміни кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показників здійснювати відповідно до вимог цієї Інструкції; вимог пункту 1 розділу VII Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 щодо приймання майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, здійснюється комісією військової частини (центру забезпечення) на підставі даних, відображених у супровідних документах, зі складанням акта приймання-передачі військового майна. Акт приймання-передачі військового майна є підставою для постановки майна, яке надійшло для військових частин (центрів забезпечення) як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини (центру забезпечення); вимог пункту 11 розділу І Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440 щодо здійснення керівництва організацією обліку військового майна у Збройних Силах у військових частинах командирами військових частин на заступника командира в/ч НОМЕР_2 (колишнього командира в/ч НОМЕР_3 ) полковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову відповідність».

Щодо посилання позивача на окремі недоліки проведення службового розслідування, суд звертає увагу на висновки Верховного Суду в постанові від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16, відповідно до яких порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків щодо його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, останні взагалі не впливають на його дійсність.

Так, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №813/1790/18.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявності суттєвих порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Так, у ході розгляду спірних правовідносин, суд вважає, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Такий висновок сформований на підставі належних та допустимих доказів, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірний наказ є правомірним та обґрунтованим, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення співмірним до вчиненого проступку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача і, як наслідок, відмови у задоволенні позовних вимог.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно із частинами першою-другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача та кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_42 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування пункту 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 Про результати проведення службового розслідування №60 від 25 серпня 2023 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович