Справа № 300/5958/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/5958/23 пров. № А/857/4143/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року (головуючий суддя Бобров Б.О., м.Івано-Франківськ) у справі №300/5958/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31.08.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати дії відповідача протиправними щодо неналежного розгляду заяви від 19.06.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву від 19.06.2023 про призначення неповнолітній дочці частини пенсії у зв`язку з втратою годувальника та прийняти відповідно до вимог чинного законодавства рішення.

Позов обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника - її батька ОСОБА_3 . Вказала, що мамі неповнолітньої ОСОБА_2 за результатами звернення через портал електронних послуг було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника. Надалі, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до пенсійного органу були поданні заява та всі необхідні документи на підставі довіреності, оформленої відповідно до вимог діючого законодавства та посвідченої належним чином, проте у призначенні пенсії пенсійним органом відмовлено з формальних підстав.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.06.2023, в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на підставі довіреності від 17.05.2023 №110/23, про призначення неповнолітній дочці ОСОБА_2 частини пенсії у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_3 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2023, в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на підставі довіреності від 17.05.2023 №110/23, про призначення неповнолітній дочці ОСОБА_2 частини пенсії у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_3 та прийняти рішення по суті заяви відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, пенсійним органом було відмовлено, оскільки така пенсії вже призначена на законного представника та рекомендовано звернутися особисто до відділу обслуговування громадян із заявою про перерахунок - виділення долі. Надалі, ОСОБА_1 через свого представника звернулася із заявою про призначення/перерахунок частини пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак у зв`язку з тим, що така заява довільного змісту та форми не відповідає Додатку 3 до Порядку 22-1 та, відповідно, недотриманням порядку звернення, питання про призначення пенсії пенсійним органом не розглядалося. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

У зв`язку з перебуванням поза межами території України, ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 , через портал електронних послуг, звернулася із заявою про призначення її дочці пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.02.2023 №81 про відмову у призначенні пенсії, оскільки пенсія по втраті годувальника за померлого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 вже призначена на заявника законного-представника, для проведення відповідних дій, особі необхідно звернутися із заявою до відділу обслуговування громадян (сервісний центр), про перерахунок - "виділення долі (ПВГ)".

16.06.2023 ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 , на підставі довіреності від 17.05.2023 №110/23 звернулася із заявою до відділу обслуговування громадян про призначення ОСОБА_2 частини пенсії в разі втрати годувальника, до якої додані відповідні документи.

Згідно листа пенсійного фонду від 14.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено, що відповідно до Порядку №22-1 подання заяви про призначення/перерахунок пенсії довіреними особами не передбачено, а тому ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до із заявою до відділу обслуговування громадян (сервісний центр), про перерахунок - "виділення долі (ПВГ)".

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернулася в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені в Законі України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV).

Відповідно до абзацу 22 статті 1 Закону №1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені в статті 36 Закону №1058-IV, яка передбачає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно з частиною 3 статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до статті 38 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV, якою врегульовано питання щодо порядку звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 44 Закону №1058-IV для реалізації права неповнолітньої особи на призначення пенсії по втраті годувальника, законний представник такої неповнолітньої особи повинен звернутися до територіального органу Пенсійного фонду із відповідною заявою про призначення пенсії та документами, необхідними для її призначення.

Відповідно до частини 1 статті 242 Цивільного кодексу України законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей є їх батьки (усиновлювачі).

Таким чином, аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що особою, яка мала право та повинна була звертатись до територіального органу Пенсійного фонду за призначенням неповнолітній ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника є її мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 44 Закону №1058-IV порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На виконання вищезазначених вимог, постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) був затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Порядок №22-1)

Пунктом 1.1. Порядку №22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 , через портал електронних послуг звернулася із заявою про призначення її дочці пенсії у разі втрати годувальника.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.02.2023 №81 про відмову у призначенні пенсії, оскільки пенсія по втраті годувальника за померлого ОСОБА_3 вже призначена іншій особі, а тому необхідно звернутися із заявою до відділу обслуговування громадян про перерахунок пенсії.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 поза межами території України, вона звернулася через вебпортал до пенсійного фонду із заявою у які просила повідомити про порядок подання нею заяви про виділення долі з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, для виплати її дочці

Відповідно до наданої відповіді від 08.03.2023 пенсійним органом зазначено, що через вебпортал неможливо зареєструвати заяву про перерахунок пенсії, оскільки ОСОБА_1 не перебуваю на обліку в ПФУ як пенсіонер, та необхідно звернутися особисто до відділу обслуговування громадян.

Відтак, ОСОБА_4 (мати ОСОБА_1 ) в інтересах ОСОБА_1 , на підставі належним чином оформленої довіреності від 17.05.2023 звернулася із заявою до відділу обслуговування громадян про призначення внучці ОСОБА_2 частини пенсії в разі втрати годувальника, до якої додані відповідні документи. За результатами розгляду даної заяви відповідачем зазначено, що відповідно до Порядку №22-1 подання заяви про призначення/перерахунок пенсії довіреними особами не передбачено.

Апеляційний суд не погоджується з таким доводами апелянта, оскільки з аналізу приписів Порядку №22-1 та ст. 44 Закону №1058-IV подання заяви про призначення/перерахунок пенсії неповнолітній особі її батьками, через уповноваженого представника, який діє на підставі виданої йому довіреності не заборонено. Навпаки, чинним законодавством передбачено надання можливості представляти інтереси та доручати у встановлено законом порядку певні права та обов`язки іншим особам.

Таким чином посилання пенсійного фонду на неможливість подання заяви про призначення/перерахунок пенсії довіреними особами є безпідставними.

Щодо посилання апелянта на те, що представник звернувся із заявою невстановленої форми, колегія суддів зазначає наступне.

Так, нормами пункту 4.1. Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Додатком 3 до Порядку №22-1 затверджена форма заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про призначення (перерахунок) їй пенсії.

Апеляційний суд зауважує, що заява уповноваженого представника від 19.06.2023 не відповідає формі, що встановлена Додатком №1 до Порядку №22-1., проте вказана заява містить необхідну інформацію, яка дає змогу оцінити намір заявника, а саме бажання призначити ОСОБА_2 частину пенсії по втраті годувальника

Вирішуючи питання, який повинен бути зміст заяви для призначення/перерахунку пенсії, Верховний Суд, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17, висловив позицію, що заява про призначення/перерахунок пенсії, яка подана пенсіонером у довільній формі, відповідає вимогам Порядку №22-1.

Так, у цій справі Верховний Суд указав, що зміст такої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Тобто, відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Наведена позиція Верховного Суду дає підстави не погодитися з доводами пенсійного органу, що подана в неналежній формі заява перешкоджає ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в прийнятті рішення про проведення або про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Таким чином, посилання апелянта на те, що заява про призначення пенсії не відповідає встановленій формі і не може бути підставою для призначення пенсії є безпідставними, оскільки невідповідність заяви встановленій формі за наявності у ній необхідної інформації та наявності у відповідача відповідних документів не може бути підставою для позбавлення права на пенсійне забезпечення, за наявності підстав для його призначення. До того ж, ані Порядок №22-1, ані Закон України №1058 не містять таку підставу для відмови у призначенні пенсії як невідповідність заяві про її призначення затвердженій формі, а подана заява містила необхідну інформацію і стосувалась саме призначення пенсії позивачу, документи щодо якого знаходяться в пенсійній справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.06.2023 в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на підставі довіреності від 17.05.2023 №110/23 про призначення неповнолітній дочці ОСОБА_2 частини пенсії у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_3 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2023 в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на підставі довіреності від 17.05.2023 №110/23 про призначення неповнолітній дочці ОСОБА_2 частини пенсії у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_3 та прийняти відповідне рішення про призначення/перерахунок чи відмову у призначенні/перерахунку пенсії.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 300/5958/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний