Справа № 280/2770/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року Справа № 280/2770/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача (відділу перерахунку пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг) № 79 від 18.03.2024 про відмову призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 29.06.2011 по 15.06.2022 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 та ст.ст. 1,8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI, починаючи з дня звернення, а саме з 11.03.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Проте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийняв рішення від 18.03.2024 № 79 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу та недосягнення пенсійного віку. На переконання позивача, пенсійний вік має застосовуватися у порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Крім того, відповідачем не зараховано пільговий стаж, оскільки уточнююча довідка не відповідає вимогам Порядку подання документів. Разом з тим, розглядаючи заяву про призначення пенсії відповідач віддав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для призначення пенсії, через що прийняте відповідачем рішення вважає протиправним та просить призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

18.04.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшло клопотання (вх.№18444) про долучення до справи копій матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

26.04.2024 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№20121), у якому представник відповідача зазначає, що заяву Позивача від 11.03.2024 про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності та винесено рішення №79 від 18.03.2024 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вважає за необхідне визначити декількох відповідачів у справі, так як прийняття рішення щодо відмови у призначенні пенсії здійснювались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а органом, що призначає пенсію є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за місцем проживання (реєстрації) позивача. Крім того, зауважує на дискреційності повноважень органів Пенсійного фонду щодо призначення (перерахунку) пенсії. Відтак, прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

26.04.2024 також надійшли пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вх.№20310), у яких зазначає, що оскільки, у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме про зайнятість в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці повний робочий день, тому підтвердження спеціального трудового стажу відбувається на підставі уточнюючої довідки підприємства. Пільговий стаж особи за Списком № 2 документами не підтверджений, оскільки до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи з 29.06.2011 по 15.06.2022, згідно довідки про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.02.2024 №14/42. Пільгова довідка не відповідає порядку, передбаченому чинним законодавством згідно з Додатком 5 Постанови «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637, оскільки у довідці не вірно зазначено посилання на Постанову КМУ «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», які були дійсні у період роботи заявника на зазначених посадах, розділ та підрозділ. Указує, що з набранням чинності з 11.10.2017 змін до Закону № 1058 (внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148) щодо положень статті 114, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються на умовах виключно зазначеної статті Закону № 1058. Зауважує, що рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 не може бути застосоване для вирішення питання призначення пенсії позивачу, оскільки норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 11.10.2017. Отже, вимога щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 11.03.2024 за пенсією відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суперечить чинному законодавству України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.04.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області; витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.07.2022 № 2330- зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

11.03.2024 позивач звернулась до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1. Заява та додані до неї документи прийняті 11.03.2024 пенсійним органом, що підтверджується розпискою-повідомленням за № 1691.

Відповідно до змісту довідки про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 26.02.2024 № 14/42, виданої Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 працювала на підприємстві з 29.06.2011 по 15.06.2022 стовбуровим (підземним) підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею в цехах та виробництвах, згідно списку 1, Постанова КМУ № 202 від 31.03.1994, пункт 1 статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Атестація робочих місць проведена 01 грудня 2006 року, наказ № 954а; 29 листопада 2011 року, наказ № 1268; 14 липня 2016 року, наказ № 456; 12 липня 2021 року, наказ № 345. За виключенням таких періодів: простої з 01.03.2022 по теперішній час; прогули немає; відпустка без збереження заробітної плати більше 30 календарних днів у році не знаходився; робота із скороченим робочим днем немає; пільговий стаж по списку № 1 становить 10 років, 11 місяців, 16 днів. Довідка видана для пред`явлення в органи Пенсійного Фонду для призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах на підставі даних особової карточки Т-2, відомостей нарахування заробітної плати за 2011-2022р.р.; архів за 2011-2022р.р.; табель обліку спусків в шахту; технологічний процес - добування залізної руди підземним способом.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.03.2024 № 79, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що вік заявниці становить 45 років 05 місяців 02 дні Необхідний пільговий стаж визначений статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не менше 7 років 6 місяців років Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить не менше 20 років. Стаж особи складає - 26 років 05 місяців 05 днів. Зарахувати пільговий стаж за Списком 1 згідно із довідкою від 26.02.2024 №14/42 не можливо, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку подання документів (не вказані постанови КМУ, які були дійсні у період роботи заявника на зазначених посадах, розділ та підрозділ). До загального страхового стажу враховано всі періоди роботи заявниці. Згідно поданих документів має право на дострокову пенсію згідно статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.10.2041. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягнення заявницею пенсійного віку.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за Списком № 1, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV регламентовано, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в чинній редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

02.03.2015 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (набрав чинності 01.04.2015), яким пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції: «на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Таким чином, Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років.

З огляду на викладене, суд констатує про наявність колізії між нормою пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII.

Оскільки, норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тобто, застосуванню в даному випадку підлягає норма пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, що діяла до 01.04.2015, як така, що найбільш сприяє захисту права позивача на призначення пільгової пенсії за Списком №1.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за результатами перегляду рішення Верховного Суду від 21.04.2021.

Суд вважає за необхідне зауважити, що однією з підстав для відмови пенсійним органом позивачу у призначенні пільгової пенсії було недосягнення нею 50-річного віку станом на час звернення з відповідною заявою з огляду на вимоги статті 114 Закону № 1058-ІV, які, з урахуванням наведених вище висновків, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин у даній справі.

Отже, позивач, яка на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, досягла 45-річного віку, мала необхідний вік для призначення пільгової пенсії, відтак доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними.

Другою підставою для відмови відповідачем у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 була відсутність необхідного пільгового стажу. Так, пенсійним органом не зараховано пільговий стаж за Списком 1 згідно із довідкою від 26.02.2024 №14/42, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку подання документів (не вказані постанови КМУ, які були дійсні у період роботи заявника на зазначених посадах, розділ та підрозділ).

Відповідно до пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд зазначає, що як у матеріалах пенсійної справи, так і в адміністративній справі копія трудової книжки відсутня.

Разом з тим, до заяви про призначення пенсії позивачем було долучено довідку про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 26.02.2024 № 14/42, видану Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 працювала на підприємстві з 29.06.2011 по 15.06.2022 стовбуровим (підземним) підземної дільниці шахтних підйомів шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею в цехах та виробництвах, згідно списку 1, Постанова КМУ № 202 від 31.03.1994, пункт 1 статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що 31.03.1994 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії», терміном не менше 25 років, яка чинна на час розгляду справи.

Відповідно до пунктів І, ІІ Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, до зазначених вище робіт зокрема відносяться підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю); підземні гірничі роботи в рудниках для видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих породах) двоокису кремнію 10 відсотків і більше або за наявності газодинамічних явищ, гірничих ударів: бурильники шпурів (крім зайнятих на видобутку руд чорних і кольорових металів); бурильники свердловин (підземні); гідромоніторники підземні; гірники підземні; гірники з ремонту гірничих виробок; гірничі майстри і механіки добувних і підготовчих (гірничо- капітальних) дільниць; гірничі майстри підземних дільниць; гірничомонтажники підземні; електрослюсарі підземні; енергетики підземних дільниць, їх заступники та помічники; кріпильники; майстри-підривники, підривники; машиністи бурових установок (крім машиністів бурових установок на підземному видобутку руд) та їх помічники; машиністи вантажних автомобілів (підземні); машиністи вібронавантажувальних установок; машиністи екскаваторів (підземні); машиністи електровозів (підземні); машиністи змішувальних установок гідрозакладання; машиністи навантажувальних машин; машиністи навантажувально-доставних машин; машиністи підіймальних машин (підземні); машиністи підземних установок; машиністи прохідницьких комплексів; машиністи скреперних лебідок; механіки підземних дільниць, їх заступники і помічники; начальники підземних дільниць, їх заступники і помічники; начальники підземних змін; роздавальники ВР; стволові (підземні).

Згідно з матеріалами пенсійної справи позивача Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (додаток до наказу від 01.12.2006 № 954-а), затверджений 01.12.2006 головою правління генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», у розділі шахта «Експлуатаційна» під № 63 указано найменування професії позивача стовбурний (мовою оригіналу «стволовой»); розділ І «Гірничі роботи» підрозділ 1, позиція 1.1а усі робочі, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

У матеріалах пенсійної справи наявний Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (додаток до наказу від 29.11.2011 № 1268), затверджений 29.11.2011 головою правління генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», у розділі шахта «Експлуатаційна» під № 63 указано найменування професії позивача стовбурний (підземний) (мовою оригіналу «стволовой (подземный)»); розділ І «Гірничі роботи» підрозділ 1, позиція 1.1а усі робочі, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Також у матеріалах пенсійної справи міститься Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (додаток до наказу від 14.07.2016 № 456), затверджений 24.07.2016 головою правління генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», у розділі шахта «Експлуатаційна» під № 17 зазначено найменування професії позивача стовбурний (підземний) (мовою оригіналу «стволовой (подземный)»); розділ І «Гірничі роботи» підрозділ 1, позиція 1.1а усі робочі, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Крім того, матеріали справи містять Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (додаток до наказу від 12.07.2021 № 345), затверджений 12.07.2021 головою правління генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», у розділі шахта «Експлуатаційна» під № 28 зазначено найменування професії позивача стовбуровий (підземний) з посиланням на розділ І «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобувані корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень», позиція працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, яка набрала чинності з 03.08.2016, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пунктом 1 (Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень) розділу 1 «ГІРНИЧІ РОБОТИ» (Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд) Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, визначені: підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копален.

Отже, з долученої уточнюючої довідки та переліків робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, затверджених головою правління генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», судом встановлено, що протягом періоду з 29.06.2011 по 15.06.2022 позивач працювала на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на посаді, передбаченій Списком №1, протягом повного робочого дня. Водночас недоліки щодо відсутності у довідці від 26.02.2024 № 14/42 вказівки на конкретний розділ та підрозділ Списку №1, постанову КМУ, про які вказує відповідач, є формальними та не можуть слугувати підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу позивача.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, у розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 27.02.2019 у справі № 423/3544/16-а та від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 31.03.2020 у справі № 127/16245/17.

Суд зауважує, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні пільгової довідки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки в оформленні пільгової довідки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність оформлення довідок. Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників

Суд зазначає, що такі дефекти уточнюючої довідки, як відсутність посилання на Постанову КМУ, розділ та підрозділ Списку №1 не може позбавляти особу права на пенсію, адже періоди та пільговий характер роботи позивача у спірні періоди підтверджені уточнюючою довідкою, якою підтверджено пільговий характер роботи та періоди такого пільгового стажу.

Враховуючи наведені вище висновки суду, спірний період роботи позивача на посаді, передбаченій Списком № 1, з 29.06.2011 по 15.06.2022 мав бути зарахований відповідачем.

Таким чином, досягнувши станом на час звернення з заявою (11.03.2024) віку 45 років, маючи, як вказано в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.03.2024 № 79, страховий стаж 26 років 05 місяців 05 днів, а також необхідний пільговий стаж (як встановлено судом, період роботи позивача на посаді за Списком № 1 мав бути зарахований до пільгового стажу), який складає 10 років 11 місяців 16 днів, ОСОБА_1 набула право на призначення пільгової пенсії за Списком №1, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточно рішенням в судовому провадженні (рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», від 13.02.2011 у справі Чуйкіна проти України.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно приписів частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено з матеріалів справи, 11.03.2024 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, 10.10.2023 позивач досягла пенсійного віку, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим суд, враховуючи вимоги статті 45 Закону № 1058-ІV, доходить висновку щодо призначення пенсії позивачу з дня звернення за пенсією.

Враховуючи викладене, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 починаючи з 11.03.2024.

Таким чином, задоволення позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зарахуванням спірного періоду з урахуванням рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 №1-р/2020 є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо доводів відповідача про те, що прийняття рішення щодо відмови у призначенні пенсії здійснювались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а органом, що призначає пенсію є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за місцем проживання (реєстрації) позивача, суд зазначає наступне.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 установлено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Водночас пунктом 4.10. Порядку № 22-1 визначено, що після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З системного аналізу викладених норм слідує, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про те, що призначати пенсію позивачу повинно Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки саме відповідач здійснював розгляд заяви позивача та прийняв оскаржуване рішення, а отже є належним відповідачем у справі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Квитанцією від 22.03.2024 № 012433.01.100.24031 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.01.2024 № 66 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду її роботи з 29.06.2011 по 15.06.2022, та призначити ОСОБА_1 з 11.03.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; .

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10.05.2024.

Суддя К.В.Мінаєва