Справа № 538/703/24
Суддя: Зуб Т. О.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №538/703/24
Провадження по справі №2-а/538/14/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, поліцейського СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції Підгірного Олексія Валерійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому зазначив, що 05.04.2024 року поліцейським СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Підгірним О.В. винесено постанову серії БАД № 460509 від 05.04.2024 року якою на нього накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за керування транспортним засобом без відповідного права керування таким транспортним засобом, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. В описовій частині постанови зазначено що він 05.04.2024 року о 23:35 годині на автодорозі № 01712156 керував мопедом VIPER, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав права керувати даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1«а» ПДР України. Зазначає, що дійсно, 05.04.2024 року близько 23:35 години він перебував на вказаній автодорозі, яка проходе по вул. Сердюка в с. Яхники Миргородського району, і, оскільки його транспортний засіб був не справний, то він вів його по проїзній частині дороги, тримаючись за кермо та минаючи вибоїни на дорозі. Поряд зі ним знаходився ОСОБА_2 . На мопеді VIPER, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 увімкнув світло передньої фари. В цей час у зустрічному напрямку рухався легковий автомобіль, який різко зупинився, з нього вийшов водій, та став погрожувати і викликав працівників поліції.

З цих підстав вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 17.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилам спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача- ГУНП в Полтавській області надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необгрунтованість (а.с. 20-22).

Відповідач- поліцейський СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 також надав відзив на позов, у якому просив відмовити у його задоволенні у зв`язку з відсутністю доказів позовних вимог (а.с. 29-32).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою про адміністративне правопорушення серії БАД № 460509 від 05.04.2024 року на ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 05.04.2024 року о 23:35 годині на автодорозі № 01712156 керував мопедом VIPER, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав права керувати даним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1«а» ПДР України(а.с. 7).

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статтей 73-76 КАС України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Надаючи правову оцінку правомірності оскаржуваної постанови, суд, з огляду на різноманітність наведених сторонами аргументів, вважає наголосити на наступному.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом- це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху- для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Як зазначає позивач, він не керував транспортним засобом, а котив його.

Проте, викладені у позові доводи ОСОБА_1 спростовуються наданими стороною відповідача доказами.

Так, згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , 05.04.2024 року він їхав з м. Лохвиця в с. Яхники на власному автомобілі. На зустріч на великій швидкості рухався мопед з двома невідомими особами по зустрічній смузі у напрямку м. Лохвиця. З метою уникнення зіткнення, він вимушений був з`їхати на узбіччя. Після чого розвернувся та поїхав за мотоциклом у напрямку зупинки. Водій мотоцикла мав ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 33).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 , 05.04.2024 року близько 23-35 години він їхав на власному автомобілі з м. Лохвиця в с. Яхники. Перед ним рухався автомобіль на зустріч якому на великій швидкості їхав мотоцикл. Водій автомобіля, щоб уникнути зіткнення, з`їхав на узбіччя. Після того, як зупинився мотоцикл, він підійшов до нього та вимкнув двигун і зробив виклик на лінію «102». Водій мотоцикла мав ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 34).

Пояснення свідків також підтверджуються наданими суду відеозаписами з нагрудних бодікамер (а.с. 26, 36).

Таким чином, наданим суду доказами підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 працівником поліції запропоновано надати водійське посвідчення, проте відповідачем таке не було надане (а.с. 26, 36).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що вони свідчать про наявність події адміністративного правопорушення, а відтак у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 8, 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, поліцейського СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції Підгірного Олексія Валерійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 09.05.2024 року.

Суддя: Т.О. Зуб