Справа № 200/7282/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року справа №200/7282/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року (повне судове рішення складено 09 лютого 2024 року) у справі № 200/7282/23 (суддя в І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

15 грудня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Управління), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ);

- стягнути з Управління на користь позивача одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у розмірі 187 880 грн.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що з 24.02.2022 по 20.05.2022 підполковником поліції ОСОБА_1 , старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах оперативно-пошукового відділу управління карного розшуку ГУ НП в Донецькій області у складі різних військових підрозділів під командуванням ОЗСП «АЗОВ» забезпечувалась оборона міста Маріуполь Донецької області, а саме здійснювались заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також здійснювались заходи, необхідні для забезпечення оборони України, щодо захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, заходи щодо оборони заводу «АЗОВСТАЛЬ». В період проходження служби 06.05.2022-09.05.2022 позивач отримав поранення (травму), яке за висновком службового розслідування кваліфіковане як таке, що сталось під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію». Згідно довідки МСЕК ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 10 відсотків. З метою отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського відповідно до ст. ст. 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 01.08.2023 на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецької області направлено заяву (рапорт) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності від 01.08.2023, до якої долучено необхідний пакет документів, проте отримав відмову з посиланням на відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Позивач вважає відмову відповідача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги протиправною та такою, що позбавило його права на отримання передбачених законом виплат, а тому він звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов`язано Головне управління Національної поліції прийняти рішення про виплату та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліції», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, згідно з вимогами пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліції» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції витрати на правничу допомогу у розмірі 1878,00 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що твердження суду першої інстанції про те, що фразою «травма, отримана у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях» законодавець мав на увазі у тому числі й «травму, отриману у період дії воєнного стану» є помилковим.

Зауважує, що посилання суду на рішення М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області відносно позивача, в частині прийняття рішення з формулюванням «поранення (контузія, травма або каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (п.п.1 п.9 р. VIII Положення) не може підтверджувати ототожнення понять травми отриманої у період дії воєнного стану та травми отриманої у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях (ООС), оскільки відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 03 квітня 2017 року № 285 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 квітня 2023 року № 321), рішення МСЕК приймає на момент проведення огляду та з урахуванням діючого на момент огляду законодавства.

Апелянт звертає увагу, що позивач отримав травму не під час «участі у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану» (чергування на блокпосту, отримання травми внаслідок обстрілу агресора, під час фіксування у складі СОГ злочиннім, скоєних російською федерацією тощо).

У спірних правовідносинах позивачем отримано травму безпосередньо «під час відсічі збройної агресії проти України». Поняття «участь у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану» та «забезпечення та здійснення заходів у ході відсічі збройної агресії проти України» не є тотожними.

Апелянт зазначає, що при всій повазі до хоробрості позивача та його відданості Українському народові, нажаль, до внесення змін у ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», відсутні правові підстави для нарахування та виплати йому вказаної вище одноразової грошової допомоги. При цьому, таке право залишається у позивача після правового врегулювання спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У відповіді на відзив відповідач наголошує на своїй позиції, яка викладена в апеляційній скарзі.

Наполягає, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про визнання протиправною бездіяльності ГУ НП в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Та як неодноразово наголошувалось Головним управлінням, позивач, з урахуванням нової редакції Закону України «Про Національну поліцію», вправі знову звернутись із новою заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ним травми під час дії воєнного стану.

Отже, просив задовольнити апеляційну скаргу.

В письмових поясненнях представник позивача наполягав на правомірності позовних вимог.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Згідно з п.п.4 п. 4 наказу ГУ НП в Донецькій області від 25.02.2022 № 30 старший оперуповноважений в особливо важних справах оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Донецькій області підполковник поліції Єрмонов С.В. (на той час оперуповноважений СКП відділу поліції № 2 Маріупольського РУП) не виїхав з м. Маріуполя до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, залишився та продовжував виконання службових обов`язків у м. Маріуполі, а саме для здійснення заходів правового режиму воєнного стану, запобігання, виявлення та припинення адміністративних і кримінальних правопорушень, забезпечення протидиверсійних заходів, запобігання мародерству.

Як встановлено судами та не є спірною обставиною між сторонами, в період проходження служби 06.05.2022-09.05.2022 позивач отримав поранення (травму), яке за висновком службового розслідування кваліфіковане як таке, що сталось під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 03.01.2023, про те, що в діях ОСОБА_1 в період з 16.03.2022 до 21.09.2022 за час його перебування в м. Маріуполі та у полоні порушень діючого законодавства України не встановлено, та тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 в період з 16.03.2022 до 21.09.2022, зокрема, у вигляді мінно-вибухової травми (зі слів кінець квітня 2022 та 06- 09.05.2022) стались при проходженні служби останнім в лавах Національної поліції України під час виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану.

За результатами розслідування нещасного випадку складено акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1 (ПВ) № 28 від 24.03.2023 (далі - акт № 28).

Комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що старший оперуповноважений в ОВС оперативно-пошукового відділу УКР ГУНІ в Донецькій області підполковник поліції ОСОБА_1 отримав травму під час дії воєнного стану при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в період проходження служби під час виконання службових обов`язків.

Довідкою №309/СНП від 20.06.2023 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» визначено, що отримана позивачем травма - під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 054880 від 28.07.2023 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10 % первинно, одноразово, з визначенням причини втрати працездатності: травма, отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

01.08.2023 на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецької області позивачем направлено заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, до якої долучено необхідний пакет документів.

Листом ГУ НП в Донецькій області №3316/01/26-2023 від 17.11.2023, позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом № 580-VІІІ і Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України №4 від 11.01.2016 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293 (далі - Порядок №4).

Закон № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VІІІ розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно ч. 1 ст. 100 Закону № 580-VІІІ визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Частиною 6 статті 100 Закону № 580-VІІІ передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Статтею 101 Закону № 580-VІІІ встановлено підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно із частиною другої статті 97 Закону № 580-VІІІ порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29 лютого 2016 (далі - Порядок № 4).

Пунктом 4 розділу І Порядку № 4, визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога (далі - ОГД) призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ-обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із підпунктом 3 пункту 1 розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу ІІІ цього Порядку посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Згідно із пунктами 1 та 2 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, призначення та виплата одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського (як соціальної виплати, гарантованої допомоги з боку держави) здійснюється, зокрема, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, визначених Законом № 580-VIII.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII).

Слід зазначити, що приписами пункту 24 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII встановлено, що одним з основних завдань поліції, зокрема, є участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідачем відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки, на думку відповідача, не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі травми, отриманої під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Виконувані позивачем службові обов`язки не відносяться до складу основних службових обов`язків, визначених Законом № 580-VIII.

Суди не погоджуються із такими мотивами прийняття рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, адже наявними у справі документами підтверджено факт отримання позивачем травми саме під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції, що в свою чергу є підставою для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, у розмірі, передбаченому пунктом 5 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII.

Як встановлено судами вище, відповідно до акту розслідування нещасного випадку, позивач отримав тілесні ушкодження під час виконання завдань та повноважень поліції перебуваючи на службі, визначених Законом № 580-VIII.

Передбачених статтею 101 Закону № 580-VIII підстав, які б унеможливлювали виплату позивачу одноразової грошової допомоги, спеціальним розслідуванням нещасного випадку не встановлено.

У своїй постанові Медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» при визначенні причинного зв`язку захворювання, (поранення, контузії, травми, каліцтва), зробила висновок, що травма отримана позивачем під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Підставою, зокрема був зазначений Наказ МВС України від 18.04.2023 року № 321 «Про внесення змін до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської комісії МВС» .

Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 03 квітня 2017 року № 285 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 квітня 2023 року № 321), (далі - Положення), регламентує діяльність лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К) утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС) .

Згідно із пунктом 4 р. І Положення ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 1, 21 р. ІІІ Положення направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, форма якого наведена в додатку 4 до цього Положення (далі - Направлення на медичний огляд), оформлюється підрозділами кадрового забезпечення поліції, командуванням головного органу військового управління, оперативно-територіальних об`єднань, з`єднань, військових частин НГУ (далі - військові частини).

Після проведеного обстеження заповнений акт дослідження завіряється підписами начальника закладу охорони здоров`я і лікаря, що проводив обстеження, та скріплюється печаткою цього закладу.

Акт дослідження розглядається з урахуванням усіх даних про стан здоров`я і фізичного розвитку та є додатковим матеріалом при прийнятті остаточного експертного рішення ВЛК щодо придатності особи до служби або навчання.

За результатами проходження медичного огляду та вивчення даних про особу, яка проходить медичний огляд, М(ВЛ)К приймає експертне рішення у формі постанови щодо придатності (непридатності) особи до служби, причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв), інформація про що відображається в заключній частині Акту медичного огляду. Залежно від результату медичного огляду оформляються такі документи: Довідка медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 13) (далі - Довідка) або Свідоцтво про хворобу (додаток 14). Інформація про прийняте М(ВЛ)К рішення вноситься до Книги обліку документації медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 15) (далі - Книга обліку документації) (п.16 р. ІІІ Положення).

Відповідно до пунктів 1, 8, 9 р. VIII Положення за результатами лікарської (військово-лікарської) експертизи М(ВЛ)К приймають рішення (постанови) М(ВЛ)К, які включають відомості про діагноз, придатність (непридатність) до служби в поліції або НГУ та причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) отримане в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час виконання службових обов`язків за зазначених обставин Рішення М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймається з формулюванням:

«Поранення (контузія, травма або каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (п.п.1 п.9 р. VIII Положення).

Саме таке рішення прийнято М(ВЛ) К ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» щодо позивача у справі.

За результатами медичного огляду позивачу видана довідка від 28.07.2023 серії 12ААА № 054880 з визначенням ступеню втрати професійної працездатності 10 відсотків, підстава втрати працездатності у відсотках - з аналогічним формулюванням.

Слід зазначити, що відповідач не навів обґрунтовані підстави відмови у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на положення статті 101 Закону № 580-VІІІ.

Варто звернути увагу, що за своєю суттю такі підстави, як отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, і підстава визначена у довідці ВЛК № 309/СНП від 20.06.2023 "травма отримана під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" є тотожними. Відмінність їх вербального викладу не може превалювати над суттю цих понять, яку законодавець заклав у цій нормі.

Відповідно до норм ст. 78 КАС України є преюдиційним факт повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України 24.02.2022 та ведення бойових дій на території Донецької області на момент отримання позивачем поранення.

Отже, наведена відповідачем підстава для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги не кореспондується із законодавчими приписами.

Крім того, статтею 101 Закону № 580-VIII визначений вичерпний перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються.

Наявності вказаних підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у позивача відповідачем не доведено.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у розглядуваному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII.

Разом із цим, слід зазначити, що згідно поданої позовної заяви позивач просив суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з отриманням травми під час виконання службових обов`язків та втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності у розмірі 187 880 грн., яка обрахована від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2023 року, однак вимоги пункту 5 частини 1 статті 99 Закону № 580-VIII передбачають виплату такої допомоги у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про таку виплату.

На даний час відповідачем рішення про виплату не приймалось, а тому місцевий суд також дійшов правильного висновку, що у цьому випадку з метою повного відновлення прав позивача за якими він звернувся до суду, відповідача необхідно зобов`язати прийняти рішення про виплату та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII , в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, згідно з вимогами пункту 5 частини 1 статті 99 Закону № 580-VIII у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі № 200/7282/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 09 травня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук