Справа № 620/2577/24
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м.Чернігів Справа № 620/2577/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 повного розрахунку в день виключення із списків особового складу 07 січня 2024 року.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 :

- грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2021 терміном 15 діб;

- грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2022 терміном 30 діб;

- грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2023 терміном 15 діб;

- компенсацію за невикористану додаткову відпустку строком 56 діб;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років для осіб офіцерського окладу та осіб рядового, сержантського та старшинського окладу;

- щомісячну премію відповідно до тарифних розрядів за посадою у розмірі 505%.

- грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 23077 (двадцять три тисячі сімдесят сім) гривень 59 копійок.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 24.07.2017 по день фактичної виплати.

Ухвалою судді від 22.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому Військова частина НОМЕР_1 позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

Позивач, ОСОБА_1 , згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.02.2020 № 31 зарахований до в ВЧ НОМЕР_1 , де і проходив службу.

Наказом №7 від 07.01.2024 старшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення 1 танкового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , звільненого наказом від 01.01.2024 року №1-рс у відставку (за віком), виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 .

Як зазначив позивач, при виключенні його зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , йому не було в повній мірі нараховано та виплачено належні йому грошові кошти при звільненні, а саме:

- грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2021 терміном 15 діб;

- грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2022 терміном 30 діб;

- грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2023 терміном 15 діб;

- компенсацію за невикористану додаткову відпустку строком 56 діб;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років для осіб офіцерського окладу та осіб рядового, сержантського та старшинського окладу;

- щомісячну премію відповідно до тарифних розрядів за посадою у розмірі 505%.

- грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 23077 (двадцять три тисячі сімдесят сім) гривень 59 копійок.

В той же час, вже після виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , йому було здійснено такі виплати:

- 17.01.2024 - 32757,08 гривень з коментарем «грошове забезпечення при звільненні»;

- 24.01.2024 - 15251,62 гривні з коментарем «грошове забезпечення 30 тис. за 12/23».

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, суд зазначає.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частиною першою статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011- ХІІ(далі - Закон №2011-ХІІ), речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

За приписами абзацу 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з пунктом 4 розділу ІІІ якої, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Позивач, при звільненні, відповідного рапорту не подававав.

Згідно інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно пункту 4 розділу III, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2020 року в справі № 480/3105/19 дійшов висновку, що умовою для виникнення обов`язку виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Військова частина НОМЕР_1 це бюджетна організація, підпорядкована Міністерству оборони України, у своїй діяльності керується Законами України, Указами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністра оборони України і є структурним підрозділом Міністерства оборони України.

Після подання заявки та надходження коштів на грошову компенсацію за речове майно на відповідний рахунок Казначейською службою було перераховано на рахунок Позивача.

В березні 2024 року Позивачу виплачено грошову компенсацію за речове майно в розмірі 22731,43 грн після сплати податків, що підтверджується довідкою - витягом від 02.04.2024 №395/1.

Щодо інших виплат, суд зазначає наступне.

З поданих суду доказів убачається, що грошова компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2021 терміном 15 діб, грошова компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2022 терміном 30 діб, грошова компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2023 терміном 15 діб, грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку строком 56 діб виплачені позивачу в повному обсязі, з виплатами грошового забезпечення за січень 2024 року.

Надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років для осіб офіцерського окладу та осіб рядового, сержантського та старшинського окладу та щомісячна премія відповідно до тарифних розрядів за посадою у розмірі 505% є складовими грошового забезпечення.

У зв`язку з переплатою 70000 грн., на підставі рапорту позивача від 06.01.2024 (вх.258 від 06.01.2024), було стягнуто з нарахованих виплат в розмірі 90179,56 грн та виплачено у розмірі 32757,08 грн. ( 90179,56 - 70000.00) після сплати податків, що підтверджується довідкою - витягом від 02.04.2024 №395/1 та відповідною довідкою з Приватбанку наданою позивачем.

Виплачена сума 15251.62 грн є виплатою додаткової винагороди за грудень 2023 року.

При цьому суд зазначає, що, після виключення позивача зі списків особового складу відповідача, останньому було виплачено наступні кошти: 17.01.2024 - 32757 грн. 8 коп. з коментарем «грошового забезпечення при звільненні» та 24.01.2024 15251 грн. 62 коп. з коментарем «грошового забезпечення 30 тис. за 12/23».

З огляду на те, що позивача було виключено зі списків особового складу відповідача 07.01.2024, судом встановлений факт протиправної бездіяльності ВЧ НОМЕР_2 , щодо не проведення повного розрахунку з позивачем у день його виключення зі списків особового складу військової частини.

Щодо позовної вимоги про середнього заробітку з 2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.02.2020 №31 ОСОБА_1 зараховано до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно, у військової частини НОМЕР_1 , до моменту зарахування позивача до її складу, обов`язків по нарахуванню та виплаті грошових коштів не виникало

Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.

Згідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, всі суми, належні до сплати працівникові, тобто нараховані працівникові на час звільнення, мають бути виплачені у день його звільнення.

Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 1 цієї статті є нарахування сум належних працівникові при звільнені, відсутність спору щодо їх розміру, невиплата нарахованих сум в день звільнення.

Підставою для виплати передбаченого статтею 117 КЗпП України відшкодування відповідно до частини 2 цієї статті є нарахування сум належних працівникові при звільнені; незгода працівника з нарахованими/ненарахованими сумами, що стало підставою для виникнення трудового спору, який вирішився на користь працівника.

Незгода працівника з розміром належних до виплати при звільненні сум повинна мати активні прояви шляхом звернення до роботодавця або безпосередньо до суду.

Це звернення повинно бути здійснене відразу після виплати цих сум чи ознайомленні з їхнім розміром або принаймні у достатньо стислі строки.

Такі дії будуть свідчити про наявність спору щодо розміру належних йому сум при звільненні.

Як встановлено судом, відповідач не відповідає за зобов`язання по грошовим виплатам інших осіб за період з 24.07.2017 до 05.02.2020.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 1153/2008), визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається, без його згоди, зі списків особового складу військової частини.

Тобто, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, оформлюється відповідним наказом військової частини, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивача виключено зі списків особового складу без проведення з ним усіх необхідних розрахунків при звільненні відповідно до наказу № 7 від 07.01.2024 та без його згоди, ВЧ НОМЕР_1 слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період з 08.01.2024 по 24.01.2024.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача судові витрати у вигляді правничої допомоги у сумі 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 повного розрахунку в день виключення із списків особового складу 07 січня 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 08.01.2024 по 24.01.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08 травня 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ