Справа № 580/2863/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року справа № 580/2863/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач).

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач надав суду уточнений позов до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.02.2024 №69680198.

Позов мотивовано тим, що боржником не виконане рішення суду. Тому спірне рішення про закінчення виконавчого провадження є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

30.04.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що 07.08.2023 та 03.01.2024 на адресу відділу примусового виконання рішень надійшов лист від Виконавчого комітету Черкаської міської ради надійшов лист, про те що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/9800/21, управлінням земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради підготовлено проект рішення «Про відмову в передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 (вільна земельна ділянка, інвалід 3 групи).

Вказаний проект рішення після відповідних погоджень буде розглянутий на засіданні сесії Черкаської міської ради із земельних питань.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 №2145-ІХ внесено зміни до розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а саме зазначено, що час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Законом України від 19.10.2022 №2698-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», доповнено підпункт 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України другим реченням такого змісту: «Положення цього підпункту не поширюється на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом».

Враховуючи вищевикладене, та у зв`язку з відсутністю на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, що належить Вам на праві власності, даним проектом рішення передбачено відмовити в передачі громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0900 га, безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - до закінчення дії воєнного стану в Україні.

28.02.2024 встановлено, що рішення суду боржником не виконано, про що складено відповідний акт. В зв`язку з невиконанням рішення суду, керуючись ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на Черкаську міську раду накладено штраф в розмірі 10200,00 грн.

Того ж дня, державним виконавцем на адресу Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області за вих.№11582 направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Черкаської міської ради (з копією виконавчого провадження №69680198).

28.02.2024, державним виконавцем керуючись п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі №580/9800/21 визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської міської ради від 08.04.2021 №5-112 Про відмову у передачі земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка, інвалід 3 групи).

Зобов`язано Черкаську міську раду у встановленому законом порядку на сесії міської ради повторно розглянути проект землеустрою ОСОБА_1 щодо передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0900 га, кадастровий номер :02:020:0764, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та відповідно до вимог Земельного кодексу України прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням правової оцінки суду наданої у цьому рішенні суду.

З метою примусового виконання цього рішення Черкаський окружний адміністративний суд 03.08.2022 видав позивачу виконавчий лист, на підставі якого головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. відкрила виконавче провадження №69680198.

Листом від 05.09.2022 №12482-01-21 боржник Черкаська міська рада повідомила виконавця, що на виконання рішення суду стягувачу ОСОБА_1 направлено лист 01.09.2022 №11149-01-21 щодо необхідності надання до Черкаської міської ради оригіналу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка) площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з відповідними додатками.

Отже, виконання рішення суду можливе лише після надання ОСОБА_1 до Черкаської міської ради оригіналу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка) площею 0,0900 га з відповідними додатками та закінчення воєнного стану.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №580/9800/21 відстрочено виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі №580/9800/21 до припинення воєнного стану в Україні, або до внесення відповідних змін у законодавство, що регулює дані правовідносини, але не довше ніж до 13.02.2023 включно.

У зв`язку з цим, 26.09.2022 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №69680198, яке відновлено постановою від 14.02.2023.

14.02.2023 та 14.03.2023 на адресу боржника направлено вимоги державного виконавця №3588 та №6456 відповідно щодо виконання рішення суду.

30.03.2023 державному виконавцю від боржника надійшов лист від 13.03.2023 №2349-01-21 (вх.№2675), в якому зазначено, що ОСОБА_1 не надано до Черкаської міської ради оригіналу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , з відповідними додатками та триває воєнний стан. Тому виконання рішення суду є неможливим до закінчення дії воєнного стану та за умов наданням ОСОБА_1 проекту землеустрою.

03.04.2023 вих.№8658 державним виконавцем направлено ОСОБА_1 вимогу, якою зобов`язано надати до Черкаської міської ради оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , площею 0,0900 га з відповідними додатками, у зв`язку з відсутністю його у Черкаської міської ради, що не дає змоги боржнику виконати рішення суду.

У відповідь на вказану вимогу державного виконавця 21.04.2023 від ОСОБА_1 надійшла скарга щодо скасування вимоги від 03.04.2023 та вжиття заходів щодо здійснення виконавчого провадження №69680198.

У скарзі позивач вказує, що вищевказана документація із землеустрою з усіма додатками знаходиться у Черкаській міській раді. Підтвердженням про її передачу 03.07.2018 є опис №50086-3 від 03.07.2018 Департаменту управління справами та юридичного забезпечення управління надання адміністративних послуг ЦНАП Черкаської міської ради, який зберігається у стягувача та міській раді.

Постановою державного виконавця від 29.05.2023 накладено на боржника штраф за невиконання рішення суду в сумі 5100,00 грн.

За наслідками судового оскарження вказаної постанови про накладення штрафу, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі №580/4766/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023, відмовлено у задоволенні позову Черкаської міської ради про скасування постанови від 29.05.2023 про накладення штрафу.

20.06.2023 на адресу Центру надання адміністративних послуг, державним виконавцем направлено вимогу №14394 з метою отримати інформацію, про те чи знаходиться у Центрі надання адміністративних послуг, оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 (вільна земельна ділянка), площею 0,0900га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з відповідними додатками, який переданий 03.07.2018 стягувачем ОСОБА_1 .

Листом Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 29.06.2023 №9969-01-21 повідомлено державного виконавця, що зазначена документація передана до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради відповідно до акту від 15.06.2023 №1.

29.06.2023 на адресу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, державним виконавцем направлено вимогу №153/8, якою зобов`язано надати інформацію про те, чи знаходиться в Департаменті оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 (вільна земельна ділянка), площею 0,0900га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з відповідними додатками, який переданий актом від 15.06.2023 №1. У разі наявності цього проекту землеустрою, терміново передати його ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю Департаменту архітектури та містобудування від 07.07.2023 №10256-01-21, ОСОБА_1 відмовився від прийняття та отримання оригіналу проекту землеустрою. З метою виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/9800/21 та маючи проект землеустрою, Департаментом архітектури та містобудування буде підготовлено проект рішення та після погодження відповідних службах, подано на розгляд сесії Черкаської міської ради з земельних питань.

30.11.2023 на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця №33546 щодо виконання рішення суду у справі №580/9800/21.

03.01.2024 на адресу відділу примусового виконання рішень надійшов лист виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.12.2023 №20252-01-21, відповідно до змісту якого на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 у справі № 580/9800/21, управлінням земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради підготовлено проект рішення «Про відмову в передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 (вільна земельна ділянка, інвалід 3 групи). Вказаний проект рішення після відповідних погоджень буде розглянутий на засіданні сесії Черкаської міської ради із земельних питань.

Актом державного виконавця від 28.02.2024 зафіксовано, що рішення суду боржником не виконано.

У зв`язку з невиконанням рішення суду та вимог державного виконавця на Черкаську міську раду постановою від 28.02.2024 накладено штраф в розмірі 10200,00 грн.

28.02.2024 державним виконавцем на адресу Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області за вих.№11582 направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Черкаської міської ради.

28.02.2024 державним виконавцем на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №69680198.

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Загальний порядок виконання рішень судів про стягнення боргу врегульований положеннями статтями 48-62 Закону №1404-VIII, а порядок виконання рішень немайнового характеру - нормами статей 63-67 вказаного Закону.

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У свою чергу п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII серед підстав для закінчення виконавчого провадження передбачає надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Як зазначено вище, спірна постанова винесена на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII, відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Остання ж передбачає саме неможливість виконання рішення без участі боржника.

Вирішуючи питання щодо правомірності спірної постанови про закінчення виконавчого провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст.255 КАС України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частинами 2, 4 ст.257 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18 відповідно до яких невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

З матеріалів виконавчого провадження №69680198, зокрема листа виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.12.2023 №20252-01-21 вбачається, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 у справі №580/9800/21, управлінням земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради підготовлено проект рішення «Про відмову в передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 (вільна земельна ділянка, інвалід 3 групи). Вказаний проект рішення після відповідних погоджень буде розглянутий на засіданні сесії Черкаської міської ради із земельних питань.

Станом на час судового розгляду справи, рішення щодо передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 на сесії Черкаської міської ради не прийняте.

Отже, рішення суду у справі №580/9800/21 в частині повторного розгляду Черкаською міською радою проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0900 га, кадастровий номер :02:020:0764, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та прийняття обґрунтованого рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки суду не виконане, а державний виконавець у спірних правовідносинах діяв формально та без врахування обов`язку, визначеного у вказаній вище ч.1 ст.18 Закону №1404-VІІІ.

Тому спірна постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Слід зауважити, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки відповідач не надав суду доказів виконання боржником рішення суду у справі №580/9800/21 з урахуванням мотивів його прийняття, суд дійшов висновку, що спірна постанова від 28.02.2024 про закінчення виконавчого провадження №69680198 прийнята за відсутності правових підстав, вказаних у ст.39 Закону №1404-VIII, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. від 28.02.2024 про закінчення виконавчого провадження №69680198.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (18001, м. Черкаси, пр-т Хіміків, буд.50) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ