Справа № 600/110/24-а
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 600/110/24-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, рішення від 13.09.2023 № 28 та зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи, повторно розглянути заяву, прийняти у встановленому порядку рішення щодо призначення пенсії, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив суд:

(1).Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 таких періодів його трудової діяльності:

?- з 26.03.1992 по 22.05.1995 - період роботи на підприємстві ООО «Семург» в Республіці Узбекистан тривалістю 03 роки 01 місяці 27 днів;

??- з 07.06.1995 по 19.03.1997 - період роботи в торговій фірмі «ARIANA» в Республіці Казахстан тривалістю 01 рік 09 місяців 13 днів.

(2).Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 13.09.2023 № 28 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

(3).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії, крім уже зарахованих 17 років 8 місяців 2 днів, періоди:

??- з 26.03.1992 по 22.05.1995 - період роботи на підприємстві ООО «Семург» в Республіці Узбекистан тривалістю 03 роки 01 місяці 27 днів;

??- з 07.06.1995 по 19.03.1997 - період роботи в торговій фірмі «ARIANA» в Республіці Казахстан тривалістю 01 рік 09 місяців 13 днів.

(4).Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05.09.2023 та прийняти у встановленому законом порядку рішення щодо призначення пенсії з дати виникнення права її призначення з урахуванням рішення суду у цій справі.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач звертає увагу, що предметом спору у вказаній адміністративній справі є питання щодо застосування норм міжнародного права, яке регулює правила взаємозарахування стажу трудової діяльності між Україною та Республіками Казахстан і Узбекистан. Позивач зазначає, що Україна дійсно вийшла з міжнародної Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 згідно з постановою КМУ від 29.11.2022 № 1328, однак у вказаній Угоді чітко врегульовано наслідки виходу з неї країн-учасниць (або її денонсації). Зокрема, у ч.2 ст.13 цієї Угоди передбачено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Крім того, позивач звернув увагу, що окрім загальної Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, між державами було укладено також інші міжнародно-правові договори щодо правил визнання та взаємозарахування трудового стажу між цими державами, які ще досі залишаються в силі.

Таким чином, позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням спірних періодів його трудової діяльності є проявом грубого порушення суб`єктом владних повноважень національного та міжнародного законодавства у галузі пенсійного забезпечення. Внаслідок таких дій відповідача порушується гарантоване Конституцією України право особи на соціальний захист і, як особу пенсійного віку, позивача позбавляють будь-яких засобів для існування.

(б) Позиція Відповідача

04.03.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, представник відповідача звернув увагу, що при опрацюванні наданих позивачем документів до повторної заяви про призначення пенсії за віком відповідач розрахував стаж його роботи, який склав 17 років 8 місяців 2 дні. До його страхового стажу Головним управлінням не зараховано: періоди роботи в Республіці Узбекистан з 26.03.1992 по 22.05.1995, згідно довідки № 2612 від 05.10.2020 та запису в трудовій книжці; періоди роботи з 07.06.1995 по 19.03.1997 та з 19.03.1997 в Республіці Казахстан.

При цьому, представник звернув увагу, що починаючи з 19 червня 2023 року Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір припинив свою дію. Обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних держав, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні такі двосторонні угоди/договори в галузі пенсійного забезпечення укладені з Азербайджанською Республікою, Республікою Білорусь, Республікою Грузія, Республікою Молдова. Зарахування до страхового стажу періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за вказані періоди роботи здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилася трудова діяльність.

Враховуючи вищенаведені факти та норми чинного законодавства представник вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України відсутні протиправні дії по відношенню до позивача та відповідач провів розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства.

Таким чином, на думку представника відповідача, в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити, оскільки у нього відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком при досягнення 63-ти річного віку.

ІІІ Процедура та рух справи

09.01.2024 ухвалою Чернівецький окружний адміністративний суд передав вказану адміністративну справу за підсудністю на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

12.02.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

У жовтні 2020 року позивач вперше звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування по досягнення 60 років.

28.10.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення № 28 про відмову у призначенні пенсії, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж та рекомендувало йому повторно звернутись за призначенням пенсії у 2023 році по досягненню 63-х років.

05.09.2023 позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком по досягненню 63 років.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем та прийнято спірне рішення № 28 від 13.09.2023.

У вказаному рішенні відповідач зазначив наступне: Починаючи з 19 червня 2023 року Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір припинив свою дію. Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних держав, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні такі двосторонні угоди/договори в галузі пенсійного забезпечення укладені з Азербайджанською Республікою, Республікою Білорусь, Республікою Грузія, Республікою Молдова. Враховуючи вищезазначене до розрахунку страхового стажу не враховано період роботи в Республіці Узбекистан з 26.03.1992-22.05.1995 (згідно довідки № 2614 від 05.10.2020 та запису в трудовій книжці) та періоди 07.06.1995-19.03.1997 та з 19.03.1997 в Республіці Казахстан. Також до розрахунку страхового стажу не враховано періоди здійснення підприємницької діяльності з лютого 2005 по лютий 2006, з жовтня по грудень 2006, лютий та березень 2008.ю оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. Прийнято рішення в призначенні пенсії за віком відмовити, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Не погоджуючись із вказаних рішенням та не зарахуванням спірних періодів до страхового стажу позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Суд встановив, що позивач 05.09.2023 повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком у зв`язку із досягненням 63 років.

При цьому, відповідно до оскаржуваного рішення № 28 від 13.09.2023 до страхового стажу позивача не зараховано, в тому числі, наступні періоди роботи:

??- з 26.03.1992 по 22.05.1995 - період роботи на підприємстві ООО «Семург» в Республіці Узбекистан.

??- з 07.06.1995 по 19.03.1997 - період роботи в торговій фірмі «ARIANA» в Республіці Казахстан.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.п. 23, 24 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Так, суд встановив, що згідно з наявною в матеріалах справи трудовою книжкою від 10.05.1978 позивач:

- 26.03.1992 зарахований товарознавцем на підприємстві ООО «Семург»;

- 22.05.1995 звільнений за власним бажанням;

- 07.06.1995 прийнятий на посаду водія в торговій фірмі «ARIANA»;

- 19.03.1997 звільнений за власним бажанням.

Суд звертає увагу, що вказані записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Також позивач додатково надав пенсійному органу архівну довідку від 05.10.2020 № 2614, яка підтверджує роботу позивача товарознавцем на підприємстві ООО «Семург» у період з 26.03.1992 по 22.05.1995.

При цьому, відмова пенсійного органу у зарахуванні даних періодів роботи до страхового стажу позивача обґрунтована відсутністю на сьогодні двосторонніх угод/договорів в галузі пенсійного законодавства між Україною та Республіками Казахстан і Узбекистан.

Розглянувши вказану підставу для відмови зарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (яка була чинною в періоди роботи позивача), яка підписана Україною 13.03.1992, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частиною 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу. Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Суд звертає увагу, що Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 листопада 2022 р. №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення".

В контексті вказаного суд враховує, що Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 лише в листопаді 2022, і вказана угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року. Тобто в періоди роботи позивача з 26.03.1992 по 22.05.1995 в Республіці Узбекистан та з 07.06.1995 по 19.03.1997 в Республіці Казахстан не було введено заборон на працевлаштування (в спірному випадку за сферою роботи позивача) її громадян на території Республік Казахстану та Узбекистану, а також визнавала для пенсійного забезпечення в Україні трудовий стаж та заробіток за вказані періоди роботи, здобуті на вказаних територіях.

Таким чином, припинення участі в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, оскільки такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

З огляду на зазначене, заявлені позивачем позовні вимоги належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач разом із позовною заявою сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ коштів № N0DJY3711M від 29.12.2023.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Суд встановив, що для надання правничої допомоги та представництва своїх інтересів позивач (клієнт) та адвокатське бюро «Сидор Аліни» (бюро) уклали договір про надання правничої допомоги № 19 від 18.12.2023, відповідно до п.1.1 якого відповідно до умов цього Договору бюро зобов`язане надати замовнику правничу допомогу за його зверненням в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити надані йому правничі послуги.

Відповідно до акту наданих послуг № 19 від 07.03.2024, підписаним між позивачем та адвокатським бюро «Сидор Аліни», відповідно до якого виконавцем були надані такі послуги: підготовка позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження рішення ПФУ про відмову у призначенні пенсії ціна 5 000,00 грн.

Також на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник до суду надав квитанцію № 9328-2463-3080-1413 від 22.12.2023 на суму 5000,00 грн.

Частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 2500, 00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 таких періодів його трудової діяльності:

- з 26.03.1992 по 22.05.1995 - період роботи на підприємстві ООО «Семург» в Республіці Узбекистан;

- з 07.06.1995 по 19.03.1997 - період роботи в торговій фірмі «ARIANA» в Республіці Казахстан.

3.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 13.09.2023 № 28 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії, крім уже зарахованих 17 років 8 місяців 2 днів, періоди:

- з 26.03.1992 по 22.05.1995 - період роботи на підприємстві ООО «Семург» в Республіці Узбекистан;

- з 07.06.1995 по 19.03.1997 - період роботи в торговій фірмі «ARIANA» в Республіці Казахстан.

5.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05.09.2023 та прийняти рішення щодо призначення пенсії з дати виникнення права її призначення з урахуванням рішення суду у цій справі.

6.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211(одну тисячу двісті одинадцять),20 грн. та витрат на професійну правову допомогу у сумі 2500(дві тисячі п`ятсот),00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, адреса: 58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, 3, .

Суддя Оксана БОЙКО