Справа № 620/9175/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/9175/23
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо неналежного виконання судового рішення у справі
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про про визнання протиправними дій щодо невиконання рішення суду
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яка полягає у невиконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 по адміністративній справі №620/9175/23;
- винести окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 16.05.2023 з урахуванням доплати за понаднормовий стаж у розмірі 486,35 грн.
Так, судом встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.09.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 06.12.2023 позов ОСОБА_1 задоволений.
Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку, що подана заява не відповідає приписам статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 2 статті 383 КАС України визначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Своєю чергою, частина 1 статті 373 КАС України передбачає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Зі змісту поданої заяви відсутня можливість встановити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та про хід виконавчого провадження. Водночас, за даними комп`ютерної програми ''Діловодство спеціалізованого суду'' встановлено, що виконавчий лист у даній справі не видавався.
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до подання вказаної заяви не вчинялося дій щодо отримання виконавчого листа та його пред`явлення до примусового виконання, а отже заява не відповідає вимогам ст. 383 КАС України, а саме пунктам 7, 8 ч. 2 ст. 383 КАС України, позаяк відсутня інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та хід виконавчого провадження.
За наведених обставин, суд робить висновок, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, установленим нормами чинного законодавства.
Приписами частини 5 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає поверненню заявнику.
Керуючись статтями 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України,
Заяву ОСОБА_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду від 19.09.2023 у справі №620/9175/23 протиправними - повернути заявнику.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали складений 07 травня 2024 року.

Суддя Ю.О. Скалозуб