Справа № 120/4360/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2024 р. Справа № 120/4360/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 05.07.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - залишено без розгляду.

Проте постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2023 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 скасовано, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

26.12.2023 адміністративна справа №120/4360/23 надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 28.12.2023 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 120/4360/23 та продовжено розгляд справи.

З прохальної частини позовної заяви у даній справі вбачається, що позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо врахування в страховий стаж ОСОБА_1 період роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток";

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу час робочого стажу ОСОБА_1 ід. № НОМЕР_1 , за період роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за період роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області не було сплачено страхових внесків до пенсійного фонду. Проте, позивач зазначає, що не відповідає за своєчасність та повноту сплати страхувальником страхових внесків.

Крім того ОСОБА_1 посилається на ухвалу від 08.02.2011 у справі №5/61-10 Господарського суду Вінницької області, якою було затверджено реєстр вимог кредиторів ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області, в т.ч. - в першу чергу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області із сумою 23627,57 грн. Проте арбітражний керуючий не розрахувався з боргами та у 2017 справу про банкрутство ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області закрито.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначає, що з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, пропорційно сплаченим страховим внескам. Тривалість страхового стажу становить 28 років 3 місяці 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Так, до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року з огляду на відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформацію про сплату страхових внесків.

Таким чином, підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

05.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2022 №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано, зокрема, період роботи з 29.10.1990 по 1996 рік, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.04.1981, оскільки не зазначено дату звільнення та наказ про звільнення та періоди роботи позивача з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року з огляду на відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформацію про сплату страхових внесків.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2022 №36 позивач оскаржив його до суду та просив зарахувати до страхового стажу період з 29.10.1990 по 1996 рік.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі №120/7179/22 адміністративний позов задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у КСП «Росія» с. Радівка з 29.10.1990 по 1996 рік включно.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 року у справі № 120/7179/22 до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період роботи з 29.10.1990 року по 31.12.1996 року.

Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 склав 28 років 3 місяці 17 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу залишився неврахованим період роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області.

Як повідомив відповідач, причиною неврахування періоду роботи позивача з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року стала відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформацію про сплату страхових внесків.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно із преамбулою Закону №1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), від 23 березня 2020 року у справі №535/1031/16-а, відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник, зокрема, щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу окремих періодів роботи у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2022 №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано, зокрема, період роботи з 29.10.1990 по 1996 рік, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.04.1981, оскільки не зазначено дату звільнення та наказ про звільнення та періоди роботи позивача з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року з огляду на відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформацію про сплату страхових внесків.

Виконуючи рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі №120/7179/22 до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період роботи з 29.10.1990 року по 31.12.1996 року. Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 склав 28 років 3 місяці 17 днів.

Як повідомив відповідач, причиною не призначення ОСОБА_1 пенсії стало неврахування періоду роботи позивача з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Разом із тим, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 позивача у період з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року, працював в ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області.

Отже, спірний період роботи підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка, яка підтверджує наявність відомостей у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про отримання ОСОБА_1 у цей період заробітної плати.

Виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

З огляду на це, враховуючи наявні записи у трудовій книжці, що підтверджують зайнятість позивача у період з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року в ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області, а також наявність відомостей у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про отримання ним у цей період заробітної плати, суд вважає, що наявні підстави для врахування вказаного періоду роботи до страхового стажу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належними доказами правомірності відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року в ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.04.2007 року по 30.04.2007 року та з 01.06.2007 року по 31.03.2008 року в ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна