Справа № 400/1669/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 р. № 400/1669/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "В-ЦЕНТР", вул. Соборності, 33, оф.362,м. Вознесенськ,Миколаївська обл., Вознесенський р-н,56501,

до відповідачаМиколаївської митниці, вул. Маріупольська, 57А,м. Миколаїв,54017,

провизнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 24.01.2024 № UA504070/2024/000001/1 і картки відмови в прийнятті митної декларації № UA504070/2024/000004,

Товариство з обмеженою відповідальністю «В-ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до Миколаївської митниці (далі - відповідач) з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.01.2024 № UA 504070/2024/000001/1 і картки відмови в прийнятті митної декларації № UA 504070/2024/000004.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що рішення відповідача не відповідає положенням Митного кодексу України (далі МК України) та є необгрунтованим. Відповідач приймаючи рішення, не зробив аналізу наданих позивачем при митному оформленні документів, не дослідив всіх обставин справи, що мають значення для правильного винесення рішення. Також, на думку позивача, витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей. При цьому, позивач вважає, що надані для митного оформлення товару документи не містять розбіжностей та містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що має бути чи була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Відповідач, приймаючи рішення, діяв протиправно, а тому прийняте ним рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.02.2024 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач надав до суду відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що на етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару з`ясовано, що митну вартість товарів заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що митна вартість товарів, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. Таким чином, декларантом документально не підтверджено включення до митної вартості оцінюваного товару всіх визначених частиною десятою статті 58 Кодексу її складових, зокрема вартості витрат на страхування, транспортування, навантаження, вивантаження та обробці оцінюваного товару, пов`язаних з його транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З врахуванням положень частин 1, 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних у ній доказів у письмовому провадженні.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «В-ЦЕНТР» є юридичною особою, що реалізує своє право на підприємницьку діяльність шляхом здійснення дублення шкур і оздоблення шкіри; вичинки та фарбування хутра, закупаючи сировину та обладнання як на території України так і за її митними кордонами.

Так, відповідно до Контракту №408/501-22V від 24.07.2019 року укладеного між позивачем та фірмою "MUDANJIANG FENGDA CHEMICALS IMPORT AND EXPORT CORPORATION" позивач придбав у вказаного підприємства хімічні матеріали - солі мурашиної кислоти, форміат натрію за ціною, вказаній в комерційному інвойсі №FDF23243 від 10.10.2023 - 410 доларів США за 1 т. (загальний обсяг поставки згідно даного інвойсу - 27 тон загальною вартістю 11070,00 доларів США).

Товар було поставлено до порту Константа (Румунія) в кількості 27 т. (1080 мішків по 25кг). Далі поставлення товару повинне було здійснюватися відповідно до Договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 20.09.2023 р. №UM-200923-3 ТОВ "УКРАМАРИН"

Позивач 23.01.2024 року пред`явив до митного оформлення частину хiмiчних матерiалiв в обсязi 4 тонни, придбаних у фiрми "MUDANJIANG FENGDA CHEMICALS IMPORT AND EXPORT CORPORATION", за контрактом №408/501-22V від 24.07.2019 року.

Для пiдтвердження митної вартості позивачем у вiдповiдностi до ч. 2 ст.58 Митного Кодексу України разом iз митною декларацією (надалi - МД) МД 24UA66U9 вiд 23.01.2024 року було надано пакет документiв: контракт №408/501-22V від 24.07.2019 року, рахунок-проформа FDF23243 від 01.09.2023, комерцiйний iнвойс вiд 10.10.2023 року FDF23243, платiжні iнструкцiї №22085 вiд 14.09.2023року та №2313 вiд 07.12.2023 року; договiр транспортног експедирування UM-200923-3 від 20.09./2023, рахунок на оплату ;2062 від 19.1.2023, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №087 від 19.12.2023, Сетрифікат про проходження товару №С30726 від 16.10.2023, декларація про проходження товару FDF23243 від 10.10.2023, страховий поліс від 09.10.2023, митна декларація країни відправлення, прайс-лист виробника товару від 01.09.2023.

Митна вартість товару у МД 24UA66U9 вiд 23.01.2024 року була обрахована та вказана за методом визначення митної вартості за цiною договорiв (контрактів) щодо товарів, якi ввозяться на митну територiю України вiдповiдно до митного режиму iмпорту, у вiдповiдностi до вимог ст.ст. 51, 53, 57, 58 МК України.

Таким чином, вартість товару позивач визначив за цiною договору та iнвойсу в cyмi 410,00 доларiв США та за офiцiйним курсом Нацбанку України на дату митного оформлення (37.4521грн за 1 лолар США). Митну вартість 1 т товару було визначено позивачем в MД в cyмi 18324,75грн (що є еквiвалентом 489,28 доларiв США). До фактурної вартості товару позивачем було додано витрати натранспортування товару (код 10, у сумі 10100,12грн) та витрати на завантаження товару (кол 11, у cумі|1777,27грн). Загальна митна вартість 4 тон товару становила за позицією позивача 1957,140 дол. США, що в еквіваленті становить - 73299грн, з яких ставка податку - мито (5,5%) повинна була скласти за розрахунками позивача 4031,64 гривень, а сума ПДВ (20%) щодо митної вартості товару + 5,5%. Всього податкових платежiв - 19517,49грн.

Однак, вiдповiдач рiшенням про коригування заявленої митної вартості товарів №UA 504070/2024/000001/1 вiд 24.01.2024 року (надалi - Рiшення) визначив iншу вартість товару на пiдставi ст.53. ст.57. ст.64 МК Украiни у зв`язку з тим, що поданi документи, на його думку мiстили розбiжностi, неточностi, не мiстили вcix даних вiдповiдно до обраного декларантом мотоду, не надано всі відомості щодо ціни та виробника товару. Вiдповiдачем було визначено митну вартість товару за одиницю товару (1т.) 0,6099 доларiв США (що є еквiвалентом 22842,04грн - за 1т). Загальна митна вартість 4 тон товару становила за позицією відповідача 2439,60 дол. США, що в еквіваленті становить - 91368,14 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем не наведено жодного належного обґрунтування застосування відповідачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст.64 МК України).

Так, в оскаржуваному Рішенні не наведено наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, суд вважає, що відповідач зробив висновки, покладені в основу Рішень без аналізу наданих документів, дослідження всіх обставин, умисно ухиляючись від встановлення істини та дійсних обставин та фактів.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару мають повноваження витребовувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Окрім того, витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

При цьому, суд зазначає, що надані позивачем для митного оформлення товару документи не містять розбіжностей, в них відсутні ознаки підробки та містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що має бути чи була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Всупереч вимогам ч.2 ст.55 МК України в оскаржуваних Рішеннях не наведено наявну у відповідача інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що прийняте відповідачем Рішення викладене у Картці відмови є необґрунтованим та таким, що не відповідає законодавству.

Тому суд вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував її.

За таких обставин позов належить задовольнити, оскільки він обґрунтований та підтверджений матеріалами справи.

Щодо вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн суд зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги, представник позивача надає наступні документи: договір про надання правової допомоги від 06.02.2024 року; квитанцію до прибуткового касового ордера про оплату на суму 3500 грн., рахунок від 06.02.2024 р., копію ордеру на надання правової допомоги; копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених представником позивача доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити, що витрати пов`язані з вивченням та аналізом нормативного матеріалу та чинного законодавства включаються до витрат пов`язаних зі складанням позовної заяви.

Також суд зазначає, що поданий адміністративний позов містить невеликий обсяг та долучених додатків. За характером спірних правовідносин, предметом доказування та складом учасників вказана адміністративна справа є справою незначної складності (малозначна справа).

Таким чином, суд вважає, що адвокатом не було докладено значних зусиль для складання позовної заяви у цій справі, оскільки подана позовна заява є справою незначної складності.

Враховуючи незначну складність категорії справи, суд вважає, що вказані позивачем витрати на правову допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідачів, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 2000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "В-ЦЕНТР" (вул. Соборності, 33,м. Вознесенськ, Миколаївська область, Вознесенський район, 56501, ) до Миколаївської митниці (вул. Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Миколаївської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.01.2024 № UA 504070/2024/000001/1 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 504070/2024/000004.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці (вул.Московська, 57-А, м. Миколаїв, 54017, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В-ЦЕНТР" (вул. Соборності, 33,м. Вознесенськ,Миколаївська область, Вознесенський район,56501, ) судовий збір в розмірі 3028,00 грн., сплачений платіжним дорученням № 7180 від 13.02.2024р. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар