Справа № 160/5487/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 рокуСправа №160/5487/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування рішення №52 від 08.12.2023р., зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 05.03.2024р., просить:

1) визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача-2 №52 від 08.12.2023р. про відмову в призначенні пенсії, незалежно від віку, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачеві;

2) визнати протиправними дії відповідача-1 про відмову щодо зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.04.2017р. по 07.11.2019р., зазначені в листі відповідача-1 №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р., щодо призначення пенсії згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачеві;

3) зобов`язати Відповідача-1 зарахувати позивачеві до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- з 01.04.2017р. по 15.04.2018р. у ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" Філія №2 ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" структурний підрозділ "Краснодонвугілля" у виробничому підрозділі Шахтоуправління ім. М.П. Баракова шахта "Дуванная" - електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах;

- з 16.04.2018р. по 07.11.2019р. у виробничому підрозділі Шахтоуправління "Самсоновське Западне" електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах та здійснити призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою, з 05.12.2023р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2023р. він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надав всі необхідні документи, проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №52 від 08.12.2023р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки стаж роботи на підземних і відкритих гірничих роботах за списком робіт і професій, затвердженим постановою КМУ №202 від 31.03.1994 з урахуванням навчання за фахом становить 22 роки 5 місяців 27 днів та у рішенні зазначено про те, що не розглядалася трудова книжка НОМЕР_1 від 01.04.2017, так як всі записи внесені підприємствами, розташованими на територіях на яких органи Державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В подальшому, на звернення позивача від 22.01.2024р. з питання пенсійного забезпечення, листом №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування до його пільгового стажу періоду роботи з 01.04.2017 по 07.11.2019, оскільки відсутня пільгова довідка за зазначений період та відсутні відомості по спеціальному стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач вважає такі рішення відповідача-2 та дії відповідача-1 протиправними, оскільки порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудових книжках позивача є необхідні записи за спірні періоди, які завірені печаткою підприємства, а відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, будь-яких інших підтверджень не вимагається; професії, за якими працював позивач, віднесені до Списку №1 та атестовані, про що зазначено у трудових книжках; Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» Донецька та Луганська області увійшли до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, отже, підприємства, на яких працював позивач, в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, звільнені від виконання обов`язків своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського суду з прав людини (а.с.45-52).

Ухвалою суду від 06.03.2024р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідачів-1, 2, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.55).

19.03.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-2 (Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області) на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі посилаючись на те, що згідно наданих документів встановлено, що вік заявника становить 40 років, страховий стаж з урахуванням кратного обчислення - 41 рік 02 місяці 23 дні, стаж на підземних роботах -22 роки 05 місяців 27 днів; до стажу не зараховано періоди роботи позивача відповідно до трудової книжки від 01.04.2017 НОМЕР_1 , оскільки всі записи внесені підприємствами, розташованими на територіях, на яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження; рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.12.2023 №2 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (25 років) (а.с.63-67).

26.03.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-1 (Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній, з урахуванням надісланого 03.05.2024р. клопотання щодо неврахування частину 2 розділу «Щодо розгляду питання по суті» відзиву від 25.03.2024р., просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивачеві в повному обсязі посилаючись на те, що відповідно до розрахунку стажу (Форма РС-право) обрахованого по 05.12.2023, страховий стаж позивача з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 41 рік 02 місяця 23 дні, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах за Списком №1 - 22 роки 05 місяців 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058. Окрім того, відповідач-1 посилається на свої дискреційні повноваження у спірних правовідносинах (а.с.75-81, 139).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній справі приймається судом 06.05.2024р. в межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 є громадянином України, має статус внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта та довідки від 09.12.2019р. №1216- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.10-12,14,100,128-132).

05.12.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, до якої надав, зокрема, трудову книжку НОМЕР_1 від 01.04.2017р., що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.122-123).

За результатами розгляду наведеної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №52 від 08.12.2023р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки стаж роботи на підземних і відкритих гірничих роботах за списком робіт і професій, затвердженим постановою КМУ №202 від 31.03.1994 з урахуванням навчання за фахом становить 22 роки 5 місяців 27 днів та у рішенні зазначено про те, що не розглядалася трудова книжка НОМЕР_1 від 01.04.2017, так як всі записи внесені підприємствами, розташованими на територіях на яких органи Державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.22,99).

В подальшому, на звернення позивача від 22.01.2024р. з питання пенсійного забезпечення, листом №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування до його пільгового стажу періоду роботи з 01.04.2017 по 07.11.2019, оскільки відсутня пільгова довідка за зазначений період та відсутні відомості по спеціальному стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що підтверджується змістом копії відповідного листа (а.с.31,85-86).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача-2 №52 від 08.12.2023р. про відмову в призначенні пенсії, незалежно від віку, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачеві, з діями відповідача-1 про відмову щодо зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.04.2017р. по 07.11.2019р., зазначеними в листі відповідача-1 №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р., щодо призначення пенсії згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачеві, у зв`язку з чим позивач просить відновити його права шляхом визнання такого рішення відповідача-2 протиправним, його скасування, визнання протиправними дій відповідача-1 та зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": з 01.04.2017р. по 15.04.2018р. у ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" Філія №2 ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" структурний підрозділ "Краснодонвугілля" у виробничому підрозділі Шахтоуправління ім. М.П. Баракова шахта "Дуванная" - електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах; з 16.04.2018р. по 07.11.2019р. у виробничому підрозділі Шахтоуправління "Самсоновське Западне" електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах та здійснити призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою, з 05.12.2023р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Частиною 3 ст.114 Закону №1058 визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію незалежно від віку мають, зокрема, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, при цьому, за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 01.04.2017р. по 16.04.2018р. та з 17.04.2018р. по 07.11.2019р. працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею з повним робочим днем під землею в у ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" Філія №2 ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" структурний підрозділ "Краснодонвугілля" у виробничому підрозділі Шахтоуправління ім. М.П. Баракова шахта "Дуванна" та у виробничому підрозділі Шахтоуправління "Самсоновське Западне", що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 01.04.2017р., наявною в матеріалах справи (а.с.20,97-98).

Вказані періоди не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення (на підставі записів у трудовій книжці), так як всі записи в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.04.2017 внесені підприємствами, розташованими на територіях на яких органи Державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження; відсутня пільгова довідка за зазначений період та відсутні відомості по спеціальному стажу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, що підтверджується копіями оспорюваного рішення пенсійного органу №52 від 08.12.2023р. та листа відповідача-1 №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р. (а.с.22, 31, 85-86, 99).

Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу роботи позивача відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 у зв`язку з тим, що підприємства, на яких позивач працював у спірні періоди, знаходяться на тимчасово окупованій території України.

Так, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України (далі Закон №1207).

Статтею 1 Закону №1207 визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року.

За приписами ст.5 Закону №1207 передбачено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях є, зокрема, захист основоположних політичних і громадянських, економічних, соціальних, культурних та інших прав і свобод людини.

Згідно ч.1 ст.7 Закону №1207 встановлено, що для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Статтею 18 Закону №1207 визначено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Тобто, враховуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що на позивача, як на особу, що у спірний період проживала на тимчасово окупованій території, та з 09.12.2019р. має статус внутрішньо переміщеної особи і проживає на підконтрольній Україні території, розповсюджуються всі передбачені Конституцією України права, зокрема, на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно, рішення відповідача-2 №52 від 08.12.2023р. про відмову в призначенні пенсії, незалежно від віку, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та дії відповідача-1 про відмову щодо зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.04.2017р. по 07.11.2019р., зазначені в листі відповідача-1 №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р., з тих підстав, що підприємства на яких позивач працював знаходяться на тимчасово окупованій території, є необґрунтованими та такими, що прийнятті (вчинені) без дотримання принципу рівності перед законом.

При цьому, судом враховується, що усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) відноситься до розділу І Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача-2 від 19.07.2023 року №72 про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є протиправним та прийняте без врахування вищенаведених обставин, а тому підлягає скасуванню.

Окрім того, судом враховується також і те, що статтею 44 Закону №1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Тобто, пенсійний орган, відповідно до своїх повноважень, мав надати позивачеві допомогу у витребуванні необхідних документів (зокрема, уточненої довідки).

Щодо посилань відповідача-1 на те, що в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості по спеціальному стажу позивача за спірний період, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.106 Закону №1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, на якому працює (працювала) застрахована особа, оскільки саме страхувальник здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, позивач, як застрахована особа, не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної та своєчасної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 20.03.2019р. у справі №688/947/17, від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а та від 01.11.2018р. у справі № 199/1852/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, слід зазначити, що абзацом першим пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально_обов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

За викладених обставин та аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки НОМЕР_1 від 01.04.2017, яка підтверджує пільговий стаж роботи позивача з повним робочим днем під землею на посадах, які відносяться до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачами-1,2 безпідставно та необґрунтовано не було зараховано до пільгового стажу роботи позивача відповідно до ч.3 ст.114 Закону вищенаведені спірні періоди роботи позивача та відмовлено позивачеві у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішенням №52 від 08.12.2023р. та діями, викладеними у листі №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р., з порушенням вимог наведеного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, судом враховується і те, що, відмовивши у зарахуванні спірних періодів роботи позивача, при вирішенні питання щодо можливості призначити останньому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачами-1,2 не було вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень, та не обґрунтовано і не наведено мотивів такої відмови з урахуванням норм вищевикладеного законодавства.

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких він приходить до висновку про не зарахування стажу особам до пільгового зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачами не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем-2 рішення №52 від 08.12.2023р. про відмову в призначенні пенсії, незалежно від віку, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачеві та правомірність дій відповідача-1 щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.04.2017р. по 07.11.2019р., викладеної у листі №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р., з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачами жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем-2 рішення №52 від 08.12.2023р. про відмову в призначенні пенсії, незалежно від віку, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачеві та правомірність дій відповідача-1 щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.04.2017р. по 07.11.2019р., викладеної у листі №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р., суд приходить до висновку, що відповідачі-1,2, відмовивши позивачеві у призначенні пенсії у зв`язку із не зарахуванням спірних періодів його роботи до пільгового стажу, діяли не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що вищенаведеними оспорюваними рішенням та діями, відповідачі-1,2 порушили права позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 №52 від 08.12.2023р. про відмову в призначенні пенсії, незалежно від віку, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачеві та визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.04.2017р. по 07.11.2019р., викладеної у листі №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню з урахуванням повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2017р. по 15.04.2018р. у ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" Філія №2 ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" структурний підрозділ "Краснодонвугілля" у виробничому підрозділі Шахтоуправління ім. М.П. Баракова шахта "Дуванная" - електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах; з 16.04.2018р. по 07.11.2019р. у виробничому підрозділі Шахтоуправління "Самсоновське Западне" електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах, враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення відповідача-2 та дій відповідача-1 щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не зарахуванням наведених періодів, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2017р. по 15.04.2018р. у ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" Філія №2 ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" структурний підрозділ "Краснодонвугілля" у виробничому підрозділі Шахтоуправління ім. М.П. Баракова шахта "Дуванная" - електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах; з 16.04.2018р. по 07.11.2019р. у виробничому підрозділі Шахтоуправління "Самсоновське Западне" електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 здійснити призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою, з 05.12.2023р., оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, судом враховується і те, що у даному випадку, саме наявність у позивача необхідного пільгового стажу, визначеного ч.3 ст.114 Закону №1058, є підставою для призначення останньому пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому, за нормами ч.2 ст.24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду, тобто повноваження щодо обчислення стажу є виключною компетенцію пенсійних органів, а тому адміністративний суд не наділений повноваження підміняти пенсійний орган та самостійно обчислювати страховий стаж позивача для призначення пенсії, а, відповідно, без проведення розрахунку такого стажу і зобов`язувати призначати пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 щодо відмови позивачеві у призначенні пільгової пенсії, визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови у зарахуванні спірного стажу позивача до пільгового, а також і зобов`язання відповідача-1 зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи позивача, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період його роботи з 01.04.2017р. по 15.04.2018р. у ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" Філія №2 ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" структурний підрозділ "Краснодонвугілля" у виробничому підрозділі Шахтоуправління ім. М.П. Баракова шахта "Дуванная" - електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах; з 16.04.2018р. по 07.11.2019р. у виробничому підрозділі Шахтоуправління "Самсоновське Западне" електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах, є саме зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 05.12.2023р., відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України, виходячи з вимог ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, зобов`язуючи саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, суд виходить з наступного.

Так, п.4.10. Постанови правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005р. (зі змінами) встановлено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, за приписами п.4.10. Постанови правління ПФУ №22-1 визначено, що електронна пенсійна справа повертається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання особи, яка звернулась за призначенням пенсії, з метою подальшого взяття такої особи на пенсійний облік та виплати їй пенсії.

З аналізу наведеної норми та застосувавши аналогію закону, вбачається, що електронна відмовна пенсійна справа позивача, після розгляду відповідачем-2 заяви позивача про призначення пенсії, засобами програмного забезпечення була передана до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання позивача, тобто, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За викладеного, суд приходить до висновку, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (в розпорядженні якого перебуває як паперова так і електронна пенсійна справа позивача) має фізичну можливість виконати зобов`язальну частину судового рішення, прийнятого за результатами розгляду цієї справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанцій до платіжних інструкцій на переказ готівки №1-236К від 27.02.2024р. та №1-172к від 05.03.2024р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1816 грн. 80 коп., виходячи із розрахунку: (2422,40 грн./4)*3 (а.с.9,44,53,54).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування рішення №52 від 08.12.2023р., зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №52 від 08.12.2023р. про відмову в призначенні пенсії, незалежно від віку, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.04.2017р. по 07.11.2019р., викладеної у листі №10714-3765/Г-01/8-0400/24 від 20.02.2024р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) зарахувати позивачеві до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2017р. по 15.04.2018р. у ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" Філія №2 ЗАТ "ВНЕШНЕТОРГСЕРВІС" структурний підрозділ "Краснодонвугілля" у виробничому підрозділі Шахтоуправління ім. М.П. Баракова шахта "Дуванная" - електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах; з 16.04.2018р. по 07.11.2019р. у виробничому підрозділі Шахтоуправління "Самсоновське Западне" електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 05.12.2023р. та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83; ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 грн. 80 коп. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 80 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва