Справа № 420/5219/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5219/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 18.04.2023 року по 24.04.2023 року, з 28.08.2023 року по 06.09.2023 року, та пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення: з 10.02.2023 року по 11.03.2023 року; з 11.03.2023 року по 09.04.2023 року; з 07.06.2023 року по 06.07.2023 року; з 08.07.2023 року по 06.08.2023 року; з 07.10.2023 року по 05.11.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 18.04.2023 року по 24.04.2023 року, з 28.08.2023 року по 06.09.2023 року, та пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення: з 10.02.2023 року по 11.03.2023 року; з 11.03.2023 року по 09.04.2023 року; з 07.06.2023 року по 06.07.2023 року; з 08.07.2023 року по 06.08.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що cолдат ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_1 13.11.2022 року отримав бойове поранення.

Відповідно до Довідки про обставини (травми, контузії, каліцтва) від 13.01.2023 року № 229: « 13.11.2022 року одержав поранення: МВТ.Вогнепальне осколкове дотичне поранення ділянки лівого ліктьового суглобу з відкритим переломом нижньої третини плечової, верхньої третини променевої та верхньої третини ліктьової кісток з масивним пошкодженням м`яких тканин. Поранення отримано при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 ).

Позивачем зазначено, що у періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини: з 18.04.2023 року по 24.04.2023 року; з 28.08.2023 року по 06.09.2023 року, а також у періоди перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення: з 10.02.2023 року по 11.03.2023 року; з 11.03.2023 року по 09.04.2023 року; З 07.06.2023 року по 06.07.2023 року; З 08.07.2023 року по 06.08.2023 року; З 07.10.2023 року по 05.11.2023 року відповідач не здійснював виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пропорційно періодам стаціонарного лікування.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.02.2024 відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідачем за спірні періоди на користь ОСОБА_1 нараховано і виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн. (пропорційно дням) у грудні 2023, про що письмово повідомлено його представника адвоката Мандрика В.В. листом № 691/691 від 23.12.2023 (копію якого позивач долучив до позову) на адвокатський запит останнього за вх. 593/ЗПІ від 15.12.2023 року.

Відповідач зазначає, що виплачувати додаткову винагороду без документально підтверджених підстав на це відповідач не мав права та нарахування і виплата додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. (пропорційно дням), виконана після надання ОСОБА_1 медичних документів, що свідчать про пов`язаність періоду його лікувань та відпусток з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини.

Отже, відповідач вважає, що виплата додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, здійснена позивачу в повному обсязі, а тому позовні вимоги є безпідставними.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_1 13.11.2022 року отримав бойове поранення.

Відповідно до Довідки про обставини (травми, контузії, каліцтва) від 13.01.2023 року № 229: « 13.11.2022 року одержав поранення: МВТ.Вогнепальне осколкове дотичне поранення ділянки лівого ліктьового суглобу з відкритим переломом нижньої третини плечової, верхньої третини променевої та верхньої третини ліктьової кісток з масивним пошкодженням м`яких тканин.

Поранення отримано при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 ).

У зв`язку з отриманням бойового поранення (13.11.2022 року) ОСОБА_1 проходить довготривале лікування та перебуває на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до форми 100 ОСОБА_1 отримав первинну допомогу 13.11.2022 року.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 21348 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 14.11.2022 року по 23.11.2022 рік.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5894 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 24.11.2022 року по 14.12.2022 рік.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 14.12.2022року №1173 ОСОБА_1 , поранення пов`язане з проходженням військової служби. Згідно з наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р. травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ- потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 11.01.2023року №570 поранення пов`язане з проходженням військової служби. Згідно з наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р. травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ- потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 09.02.2023року №1460 поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р. травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВпотребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно до Витягу з наказу № 34 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я у період з 10.02.2023 року по 11.03.2023 року.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 10.03.2023 року №2276 поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р. травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Витягу з наказу № 57 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я у період з 11.03.2023 року по 09.04.2023 року. Відповідно до Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1767 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 18.04.2023 року по 24.04.2023 рік.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 24.04.2023року №697 поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р.поранення тяжкого ступеню. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ- потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 06.06.2023 року №4773 поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р. травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно до Витягу із наказу № 114, перебував у відпустці за станом здоров`я у період з 07.06.2023 року по 06.07.2023 року.

Відповідно до Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 07.07.2023 року №5687поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р. травма відноситься до тяжких. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВпотребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно до Витягу з наказу № 138 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я у період з 08.07.2023 року по 06.08.2023 року.

Відповідно до Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 08.08.2023року №6430 поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р.поранення тяжкого ступеню. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки з історії хвороби стаціонарного хворого №591511 ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 28.08.2023 року по 06.09.2023 рік.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 06.09.2023року №3097 поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р.поранення тяжкого ступеню. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ- потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 06.10.2023 року №7882 поранення пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007р.поранення тяжкого ступеню. На підставі статті 81 графи ІІ Розклад хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно до Витягу з наказу № 207 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я у період з 07.10.2023 року по 05.11.2023 року.

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якму просив:

1. Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )в повному розмірі в період з 13.11.2022 року по 06.11.2023р.щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р, з урахуванням фактично виплачених сум.

2. Виготовити та направити довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 з 05.08.2022 року по теперішній час.

3. Надати витяги з наказів про вибуття (прибуття) у відпустку за станом здоров`я ОСОБА_1 з 05.08.2022 року по теперішній час.

За результатом розгляду адвокатського запиту відповідачем надано відповідь від 23.12.2023 року зі змісту якої вбачається, що згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 проведено перерахунок згідно наданих у запиті копій лікарських довідок та копій виписок з медичних закладів за періоди з 10.02.2023 по 09.04.2023; з 07.06.2023 по 06.07.2023; з 08.07.2023 по 06.08.2023; з 07.10.2023 по 05.11.2023; з 28.08.2023 по 06.09.2023; з 18.04.2023 по 24.04.2023 року.

Позивач зазначає, що станом на дату подання позову відповідачем не нарахована додаткова грошова винагорода у розмірі збільшеному до 100 тис. грн., у зв`язку з чим останній звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п. 1 Постанови № 168 в редакції, яка діє з 21.01.2023 року на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районахїх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас, відповідно до вимог пункту 1 Постанови КМУ № 168, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100 000 грн є встановлення таких обставин, як, зокрема: - перебування на військовій службі у період дії воєнного стану; - перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил України; - перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини / перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Судом встановлено, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини у періоди з : з 18.04.2023 року по 24.04.2023 року; з 28.08.2023 року по 06.09.2023 року, а також у періоди перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення: з 10.02.2023 року по 11.03.2023 року; з 11.03.2023 року по 09.04.2023 року; З 07.06.2023 року по 06.07.2023 року; З 08.07.2023 року по 06.08.2023 року; З 07.10.2023 року по 05.11.2023 року, а отже має право на виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн в розрахунку на місяць, встановленої Постановою КМУ від 28.02.2022 р. № 168 за вказані періоди.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем на користь ОСОБА_1 нараховано і перераховано додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн. (пропорційно дням) у грудні 2023 року в сумі 547 534,56 грн., про що письмово повідомлено його представника адвоката Мандрика В.В. листом № 691/691 від 23.12.2023 року, а також підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, відповідач здійснив нарахування додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. (пропорційно дням) після надання ОСОБА_1 медичних документів, що свідчать про пов`язаність періоду його лікувань та відпусток з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, що підтверджується наявними у справі матеріалами.

Поряд з цим позивачем доводів відзиву не спростовано та судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 18.04.2023 року по 24.04.2023 року, з 28.08.2023 року по 06.09.2023 року, та пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення: з 10.02.2023 року по 11.03.2023 року; з 11.03.2023 року по 09.04.2023 року; з 07.06.2023 року по 06.07.2023 року; з 08.07.2023 року по 06.08.2023 року, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Рішення виготовлено та підписано після виходу судді з відпустки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.

.