Справа № 420/34885/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/34885/23

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Дата і місце ухвалення 19.01.2024р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати протиправною і умисною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_3 , спрямовану на ухиляння від надання інформації, зазначеної в частинах 2, 3 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 24.10.2023 року вх. №193/11;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_2 , надати ОСОБА_1 в письмовому вигляді достовірну, точну і повну інформацію, що запитувалася в частинах 2, 3 інформаційного запиту вх.№193/11 від 24.10.2023 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до відповідача із інформаційним запитом у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації», стаття 14 якого встановлює обов`язок надати достовірну, точну та повну інформацію, чого не було зроблено відповідачем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_3 у вигляді ненадання точної та повної інформації, зазначеної в пунктах 2, 3 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 23.10.2023 року (вх.№193/11 від 24.10.2023 року).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 в письмовому вигляді точну і повну інформацію, що запитувалася у пунктах 2, 3 його інформаційного запиту від 23.10.2023 року (вх.№193/11 від 24.10.2023 року).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що законних підстав для виплати пенсії позивачу в розмірах більше, ніж передбачено Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у відповідача не має, оскільки це призведе до порушення норм чинного законодавства.

Апелянт вказує, що Головне управління ПФУ в Одеській області не порушувало прав позивача та діяло у відповідності до закону. При цьому, відповідачем надано відповіді на звернення позивача про виконання рішень суду по справам та копії перерахунків пенсії.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що доводи апелянта не мають нічого спільного з предметом позову у цій справі та встановленим обставинам справи судом першої інстанції, а тому просить рішення суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.10.2023 року ОСОБА_1 , інвалід війни 2 групи, подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області як розпорядника інформації інформаційний запит від 23.10.2023 року (а.с.4), в якому на підставі ст.ст.1, 13, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив надати наступну інформацію (наступні документи):

1. Належно завірені копії перерахунків пенсії, виконаних спеціалістами ГУ ПФУ, а саме:

- перерахунку з 01.01.2020, виконаного ?.11.2020 (раніше надана копія - неякісна); - перерахунку з 31.01.2020, виконаного 07.10.2021 (раніше надана копія - неякісна);

- перерахунку з 01.02.2020, виконаного 07.10.2021 (раніше надана копія-неякісна, не завірена);

- перерахунку з 01.11.2022, виконаного 13.10.2022 (раніше надана копія - неякісна);

перерахунку з 01.12.2022, виконаного ??.0?.2023 (раніше надана копія - неякісна).

2. Витяги саме тих норм закону чи підзаконного акту, діючи на підставі яких при виконанні перерахунків розміру пенсії, спеціалісти ГУ ПФ:

2.1 при виконанні 24.12.2020 перерахунку пенсії від 23.11.2020 з 05.03.2019 на виконання рішення Одеського ОАС у спpaві №-420/8543/20 застосували: розмір грошового забезпечення без надбавок (11520), основний розмір пенсії 86% і підвищення 75%, які не підлягали застосуванню, та не застосували: розмір грошового забезпечення згідно довідки Од.ТЦКСП від 28.12.2020 №№ЮО92867 станом на 05.03.2019 (22 108.00), основний розмір пенсії 96% та підвищення 100%, які підлягали застосуванню при виконання перерахунку пенсії згідно зазначеного рішення суду;

2.2. при виконанні 07.10.2021 перерахунку пенсії з 31.01.2020 застосували розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 (22 108.00), який не підлягав застосуванню, і не застосували розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 (28622.75), який підлягав застосунку згідно довідки ОТЦКСП від 28.12.2020 №ЮО92867, одержаної ГУ ПФ у першій декаді січня 2021;

2.3. при виконанні 13.10.2022 перерахунку пенсії з 31.01.2020 застосували розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 (22108.00), який не підлягав застосуванню, і не застосували розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 (28622.75), який підлягав застосуванню згідно довідки ОТЦКСП від 28.12.2020 №ЮО92867, одержаної ГУ ПФ у першій декаді січня 2021

3. Витяг саме тієї норми закону (підзаконного акту), діючи на підставі якої всупереч ст.ст.64,51 Закону №2262, ГУПФ не виплачує позивачу перерахований ГУПФ розмір 48760,42 грн. пенсії.

30.10.2023 року ГУПФ України в Одеській області надало позивачу відповідь №1500-0203-8/153218 на вищезазначений інформаційний запит, в якому повідомило, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі № 420/8543/20 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. Зазначений перерахунок був проведений 24.12.2020. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 по справі №240/5682/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2021 року Головним управлінням проведено позивачу перерахунок з 01.04.2019 року на підставі довідки №ЮО92867 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 31.10.2020 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років у розмірі 96% грошового забезпечення та перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки №ЮО92867 від 28.12.2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення. Виплата нарахованої 07.10.2021 доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 в сумі 83344,92 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 р. по справі №420/26298/21 позивачу проведено перерахунок пенсій з 01.01.2020 без обмеження максимальним розміром. Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. У випадку, коли судом не визначено порядок проведення перерахунку пенсії, застосовуються норми законодавства, чинного на час, з якого проводиться перерахунок пенсії.

Оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 по справі №420/26298/21 було установлено з 01.01.2020 року провести перерахунок пенсії позивача без обмеження максимального розміру, тому розмір пенсії визначений на зазначену дату та становить 27991,14 грн.

В додатки до листа надано копії перерахунків пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2020 року, з 31.01.2020 року, 01.02.2020 року, з 01.11.2022 року та з 01.12.2022 року.

Вважаючи, що відповідач не надав вичерпну та повну відповідь на його інформаційний запит від 23.10.2023 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем на інформаційний запит позивача, поданий на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», надано неповну відповідь, а саме на надано повну та точну інформацію щодо нормативно-правових актів, які слугували підставою для вчинення дій, висвітлених позивачем у пунктах 2 та 3 інформаційного запиту.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Згідно частин 2, 3 статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992р. №2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. №2939-VI.

Частина перша статті першої вказаного Закону визначає, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 2 Закону №2939-VI визначено, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, серед іншого, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст.5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради (частина 1 статті 13 Закону №2939-VI).

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Частинами 1-2 статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запит.

Згідно частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.24 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області як розпорядника інформації з інформаційним запитом від 23.10.2023 року (а.с.4), в якому на підставі ст.ст.1, 13, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», просив надати наступну інформацію (наступні документи):

1. Належно завірені копії перерахунків пенсії, виконаних спеціалістами ГУ ПФУ, а саме:

- перерахунку з 01.01.2020, виконаного ?.11.2020 (раніше надана копія - неякісна); - перерахунку з 31.01.2020, виконаного 07.10.2021 (раніше надана копія - неякісна);

- перерахунку з 01.02.2020, виконаного 07.10.2021 (раніше надана копія-неякісна, не завірена);

- перерахунку з 01.11.2022, виконаного 13.10.2022 (раніше надана копія - неякісна);

перерахунку з 01.12.2022, виконаного ??.0?.2023 (раніше надана копія - неякісна).

2. Витяги саме тих норм закону чи підзаконного акту, діючи на підставі яких при виконанні перерахунків розміру пенсії, спеціалісти ГУ ПФ:

2.1 при виконанні 24.12.2020 перерахунку пенсії від 23.11.2020 з 05.03.2019 на виконання рішення Одеського ОАС спpaві №-420/8543/20 застосували: розмір грошового забезпечення без надбавок (11520), основний розмір пенсії 86% і підвищення 75%, які не підлягали застосуванню, та не застосували: розмір грошового забезпечення згідно довідки Од.ТЦКСП від 28.12.2020 №№ЮО92867 станом на 05.03.2019 (22 108.00), основний розмір пенсії 96% та підвищення 100%, які підлягали застосуванню при виконання перерахунку пенсії згідно зазначеного рішення суду;

2.2. при виконанні 07.10.2021 перерахунку пенсії з 31.01.2020 застосували розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 (22 108.00), який не підлягав застосуванню, і не застосували розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 (28622.75), який підлягав застосунку згідно довідки ОТЦКСП від 28.12.2020 №ЮО92867, одержаної ГУ ПФ у першій декаді січня 2021;

2.3. при виконанні 13.10.2022 перерахунку пенсії з 31.01.2020 застосували розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 (22108.00), який не підлягав застосуванню, і не застосували розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 (28622.75), який підлягав застосуванню згідно довідки ОТЦКСП від 28.12.2020 №ЮО92867, одержаної ГУ ПФ у першій декаді січня 2021

3. Витяг саме тієї норми закону (підзаконного акту), діючи на підставі якої всупереч ст.ст.64,51 Закону №2262, ГУПФ не виплачує позивачу перерахований ГУПФ розмір 48760,42 грн. пенсії.

30.10.2023 року ГУ ПФУ в Одеській області надало позивачу відповідь №1500-0203-8/153218 на вищезазначений інформаційний запит, згідно якої відповідачем надано неповну відповідь, а саме не надано повну та точну інформацію щодо нормативно-правових актів, які слугували підставою для вчинення дій, висвітлених позивачем у пунктах 2 та 3 інформаційного запиту.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи справу суд першої інстанції дійшов аналогічного висновку щодо надання відповідачем неповної відповіді на поданий позивачем запит. Однак, звертаючись до суду з апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області жодним чином не спростовує висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, а лише зазначає про законність своїх дій при перерахунку пенсії позивача на виконання рішень суду у інших справах та наводить нормативно правові акти, які стосуються перерахунку пенсії позивача.

Однак, позивач у цій справі не оскаржує дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо перерахунку пенсії, а звертаючись до суду з вказаним позовом просив визнати протиправною бездіяльність відповідача в особі начальника ОСОБА_3 , спрямовану на ухиляння від надання інформації, зазначеної в частинах 2, 3 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 24.10.2023 року вх. №193/11.

Таким чином, предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо надання неповної відповіді на інформаційний запит позивача, поданий відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не законність дії щодо здійснення перерахунку пенсії.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_3 вчинило протиправну бездіяльність у вигляді ненадання точної та повної інформації, зазначеної в пунктах 2, 3 інформаційного запиту ОСОБА_1 від 23.10.2023 року (вх.№193/11 від 24.10.2023 року).

Доводи апелянта про те, що відповідачем було надано відповідь на запит судом приймаються, однак, колегія суддів зазначає, що рішенням суду першої інстанції не було встановлено факту зворотнього, а лише було зазначено, що така відповідь є не повною, у зв`язку з чим, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 в письмовому вигляді точну і повну інформацію, що запитувалася у пунктах 2, 3 його інформаційного запиту від 23.10.2023 року (вх.№193/11 від 24.10.2023 року).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції.

Крім того, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Колегія суддів зазначає, що доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року залишити без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 08.05.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька