Справа № 560/6000/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6000/24
УХВАЛА

іменем України

09 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Блонського В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Крупецької сільської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення сесії Крупецької сільської ради, Славутського району, Хмельницької області, VIII скликання, № 18 від 16.11.2020 року «Про покладення обов`язків із вчинення нотаріальних дій».

Ухвалою від 24.04.2024 суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху. Надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

07.05.2024 до суду надійшла заява від позивача про поновлення процесуального строку звернення з адміністративним позовом.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що 06.12.2021 року подала до Славутського міськрайонного суду позовну заяву про визнання заповіту недійсним. Зазначає, що на час звернення до Славутського міськрайонного суду їй не було відомо про оскаржуване рішення сільської ради.

В подальшому, під час судового розгляду в лютому 2024 року в ході дослідження доказів позивачу стало відомо про наявність вказаного рішення, яке, на її думку, є неправомірним.

На підтвердження викладених обставин надає копію рішення Славутського міськрайонного суду від 04.03.2024 року.

Дослідивши зміст заяви про поновлення строку звернення до суду та доданих доказів, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд встановив, що позивач оскаржує рішення сесії Крупецької сільської ради, Славутського району, Хмельницької області, VIII скликання, № 18 від 16.11.2020 року «Про покладення обов`язків із вчинення нотаріальних дій», тобто поза межами строку, встановленого абзацом першим частини другої статті 122 КАС України.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу імовірність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У постанові від 17.09.2020 (справа №640/12324/19) Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 (справа №806/2321/16).

Позивач у заяві зазначає, що про оскаржуване рішення дізналася в лютому 2024 року під час дослідження доказів у справі №682/2599/21 Славутського міськрайонного суду.

Суд зауважує, що позивач подала позов до Славутського міськрайонного суду про визнаня заповіту недійсним ще у 2021 році.

Позивач не надала належних доказів того, що в ході розгляду справи №682/2599/21 Славутського міськрайонного суду, не мала можливості раніше дізнатись про оскаржуване рішення, та у разі незгоди з ним, звернутись до суду.

Натомість, позивач звертається з адміністративним позовом про скасування рішення Крупецької сільської ради, Славутського району, Хмельницької області, VIII скликання, № 18 від 16.11.2020 року «Про покладення обов`язків із вчинення нотаріальних дій» лише після того, як їй відмовлено рішенням Славутського міськрайонного суду від 04.03.2024 у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним.

Окрім того, суд зазначає, що згідно частини 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Відповідно до частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних причин щодо неможливості раніше дізнатися про порушення свого права та не надано доказів на підтвердження вказаного.

Таким чином, суд вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду з цими позовними вимогами, у зв`язку із чим клопотання про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин позову заяву слід повернути позивачеві.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення з адміністративним позовом відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяВ.К. Блонський