Справа № 280/2201/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 травня 2024 року Справа № 280/2201/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі по тексту - відповідач) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 09.11.2023 № 74 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути подану ОСОБА_2 заяву від 01.11.2023 та зарахувавши до загального страхового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах період навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Запоріжжя з 01.09.1982 по 13.07.1985 та до пільгового стажу період роботи на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектрозварювальника з 12.09.1988 по 13.05.1991 та з 21.03.1995 по 31.08.2005 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення;

- судови витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку із досягненням ним пенсійного віку, а саме 56 років, звернувся із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2. Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що він не набув необхідного страхового та пільгового стажу. Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вважає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах, досяг встановленого пенсійного віку та має необхідний страховий та пільговий стаж роботи. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.

18 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/2201/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Письмові пояснення від третьої особи надійшли до суду 02 квітня 2024 року за вх. № 15699. На думку третьої особи, рішення відповідача щодо відмови позивачу є обґрунтовним та таким, що відповідає діючому законодавству. Підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 22 квітня 2024 року за вх. № 19134. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує, що пенсія на пільгових умовах пенсія за віком призначається після досягнення працівником 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Позивач досяг 56 річного віку, але не набув необхідний страховий (який становить 28 років 5 місяців 13 днів) та пільговий стаж роботи.

До страхового стажу не зараховано період навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Запоріжжя з 01.09.1982 по 13.07.1985 за дипломом від 13.07.1985 серія НОМЕР_1 , оскільки прізвище заявника в дипломі не відповідає паспортним даним.

До пільгового стажу не зараховано період роботи на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектро зварювальника з 12.09.1988 по 13.05.1991 та з 21.03.1995 по 31.08.2005, оскільки заявником не надано довідок, що відповідають формі довідки затвердженої додатком 5 Порядку згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній".

З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 01.11.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву позивача було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області та прийнято рішення від 09.11.2023 № 74 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зазначено наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники зайняті на повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 мають право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків.

Вік заявника 56 років.

Страховий стаж особи становить 28 років 5 місяців 13 днів.

Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До страхового стажу не зараховано період навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Запоріжжя з 01.09.1982 по 13.07.1985 з 01.09.1982 по 13.07.1985 за дипломом від 13.07.1985 серія НОМЕР_1 , оскільки прізвище заявника в дипломі не відповідає паспортним даним.

До пільгового стажу не зараховано період роботи на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектро зварювальника з 12.09.1988 по 13.05.1991 та з 21.03.1995 по 31.08.2005, оскільки заявником не надано довідок, що відповідають формі довідки затвердженої додатком 5 Порядку згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній".

Витяги з наказів про проведення атестації робочих місць та висновки експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці до заяви не долучено.

Відмовити у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного страхового та пільгового стажу.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

18.11.2005 Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 22.07.1985 щодо спірних періодів наявні такі записи:

з 01.09.1982 по 13.07.1985 - навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Запоріжжя;

- з 12.09.1988 по 13.05.1991 - робота на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектрозварювальника;

- з 21.03.1995 по 31.08.2005 - робота на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектрозварювальника.

Період навчання позивача з 01.09.1982 по 13.07.1985 за дипломом від 13.07.1985 серія НОМЕР_1 не зараховано, оскільки прізвище зазначене в дипломі не відповідає паспортним даним позивача.

Згідно паспортним даним позивача, його прізвище, ім`я та по-батькові російською мовою перекладається як " ОСОБА_3 ". В дипломі зазначено ідентичне призвище, ім`я та по-батькові позивача. Крім того, спірний період підтверджено записом в трудовій книжці позивача.

Тому суд вважає безпідставною відмову відповідача у зарахуванні позивачу періоду навчання з 01.09.1982 по 13.07.1985 згідно диплому від 13.07.1985 серії НОМЕР_1 .

Крім зазначених записів в трудовій книжці, пільговий період роботи підтверджено довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана Командитним Товариством "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія" КТ "ЗЗВА" за № 2/09-88 від 24.11.2017, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день па Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві з 12.09.1988 по 11.05.1993 за професією газоелектрозварювальник, що передбачено Списком № 2 розділ XXXII заг.професії ( постанова Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173), з 21.03.1995 по 31.08.2005 за професією газоелектрозварювальник, що передбачено Списком № 2 розділ XXXIII позиція 33 (постанова кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Підставою для видачі зазначеної довідки є накази про результати атестації робочих місць (№ 247 від 14.10.96; рег. № 4-00146-2 від 28.10.96; № 586 від 14.09.01; рег. № 4-00491-2 від 25.10.01 та № 192 від 14.09.2006; висновок якості проведення атестації робочих місць за умовами праці № 07 від 26.01.2007; № 260 від 14.09.2011; № 344 від 14.09.2016).

Довідка відповідає формі, визначеної додатком 5 Порядку згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній".

Щодо відмови відповідача в зарахуванні пільгового стажу роботи позивача через відсутність наказів про проведення атестації робочих місць та висновки експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442.

При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Також, суд звертає увагу на те, що за приписами пункту 3.3 Розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1) встановлено, що орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пунктом 4.2 Розділу 4 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем не вчинялись дії, спрямовані на перевірку наданих заявником документів.

Таким чином, довідка яка видана позивачу Командитним Товариством "Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія" КТ "ЗЗВА" за № 2/09-88 від 24.11.2017 відповідає формі, визначеної додатком 5 Порядку згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", а підстави для витребування відповідачем у позивача витягів з наказів про проведення атестації робочих місць та висновки експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці відсутні.

Враховуючи викладене, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області позивачу у зарахування до страхового стажу роботи період навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Запоріжжя з 01.09.1982 по 13.07.1985 та до пільгового стажу періодів роботи з 12.09.1988 по 13.05.1991 та з 21.03.1995 по 31.08.2005 на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектрозварювальника є протиправною.

За сукупністю встановлених обставин, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 09.11.2023 № 74 є протиправним та підлягає скасуванню, адже в останньому міститься не вірний розрахунок загального страхового стажу позивача та відповідачем протиправно не враховано періоди роботи позивача до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2.

З приводу позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Оскільки не було належно обраховано загальний страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у свою чергу, суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд вважає за необхідне, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача частково задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 01.11.2023, з урахуванням висновків суду, що позивач має право на зарахування до страхового стажу роботи період навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Запоріжжя з 01.09.1982 по 13.07.1985 та до пільгового стажу періодів роботи з 12.09.1988 по 13.05.1991 та з 21.03.1995 по 31.08.2005 на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектрозварювальника.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» та частини 2 статті 6 КАС України, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а тому заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., згідно квитанції № 003082.01.051.24011 від 24.01.2024.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким винесено протиправне рішення, а саме Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Керуючись статтями 2, 9, 72-74,77,241-246,250,260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Варшавська, З-Б, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 09.11.2023 № 74.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву від 01.11.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду, що позивач має право на зарахування до страхового стажу роботи період навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Запоріжжя з 01.09.1982 по 13.07.1985 та до пільгового стажу періодів роботи з 12.09.1988 по 13.05.1991 та з 21.03.1995 по 31.08.2005 на Запорізькому заводі високовольтної апаратури в зварювально-збиральному виробництві за професією газоелектрозварювальника.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 08 травня 2024 року.

Суддя Сацький Р.В.