Справа № 160/27131/23
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

07 травня 2024 року

м. Київ

справа №160/27131/23

адміністративне провадження № К/990/14569/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачук А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним пункт рішення, скасування його та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт рішення Міністерства оборони України (протокол комісії №5/97 від 22.02.2023) про призначення підполковнику у відставці ОСОБА_1 , звільненому 23.11.2022, який є особою з інвалідністю 1 групи внаслідок травми, пов`язаною із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №206245 від 11.02.2019 та серії 12ААВ №569932 від 11.11.2022 у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність в сумі 288150,00 грн;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 1-Б групи з 11.11.2022 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2022 відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, без урахування раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 , залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024, в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосовали норми матеріального права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 240/1623/20. Заявник вказує, що визначена у частині четвертій статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборона щодо виплати одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Скаржник вважає, що має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід І групи у повному обсязі, оскільки у різний час отримав два окремі ушкодження, ці випадки є самостійними, між датами встановлення груп інвалідності пройшло більше ніж два рокт та ушкодження здоров`я не пов`язані між собою.

Водночас Суд звертає увагу, що Законом України від 29.07.2022 «Про внесення змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» правила призначення та виплати одноразової грошової допомоги не містять обмеження строком у два роки права на отримання одноразової грошової допомоги в збільшеному розмірі, втім прямо визначають, що у випадку встановлення під час наступного огляду вищої групи інвалідності або зміні її причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, Суд відхиляє посилання скаржника щодо неврахування висновку Верховного Суду, який викладений в постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 240/1623/20 з огляду на те, що вказані норми законодавства, якими регулювалися питання призначення та виплата одноразової грошової допомоги зазнали змін та не містять обмеження часовими рамками (строком у два роки), протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги та прямо визначають що у випадку встановлення під час наступного огляду вищої групи інвалідності або зміні її причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, вказане виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанції за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відсутні підстави вважати, що оскаржувані судові рішення та постанова Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 240/1623/20 не є подібними.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на підстави незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо застосування нормативно-правових актів.

Враховуючи вищевикладене, скаржником не доведено про наявність передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав касаційного оскарження судових рішень. Також скаржником не зазначено передбачених частиною п`ятою статті 328 КАС України виключних підстав, за яких допускається касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 347, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним пункт рішення, скасування його та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя А.І. Рибачук