Справа № 601/706/24
Суддя: Клим Т. П.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №601/706/24
Провадження № 2-а/601/24/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Клим Т.П.,

за участю секретаря судового засідання: Коляди О.В.

представника позивача - адвоката Корфа П.К.

представника відповідача - Семенюк А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Корф П.К. звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП від 18.12.2023 №310 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. Позивач із вказаною постановою не погоджується та вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Так, позивач вказує, що 16 грудня 2023 року ОСОБА_1 , близько 10 год. 00 хв. звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу отримання військового квитка.

Під час звіряння військово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 до 10.04.2007 перебував на обліку призовників у Шумському РВК. Однак рішенням призовної комісії 10.04.2007 знятий з військового обліку призовників у зв`язку з визнанням ВЛК непридатним до строкової служби 10.04.2007. Таким чином, ОСОБА_1 вважав, що у нього немає потреби з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки був знятий з військового обліку та визнаний непридатним до служби. Дану постанову позивач вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки копію оскаржуваної постанови не отримував 18 грудня 2023 року, про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, він дізнався лише 25 лютого 2024 року, коли отримав поштовим листом від Шумського відділу ДВС постанову про відкриття виконавчого провадження по стягненню з нього на користь держави штрафу в розмірі 6800,00 грн.

Крім того, зі змістом постанови його не ознайомлено, а саму постанову йому вручено не було, що суперечить вимогам ст.ст. 254, 255, 256 КУпАП. В подальшому розгляд справи відбувся без його участі, оскільки на розгляд справи його також не викликали. Вважає, що оскільки він не був проінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, тому було порушено його право на захист.

Також звертає увагу, що у тексті оскаржуваної постанови не зазначено інформації щодо його участі під час розгляду справи, так само і не зазначено інформації щодо його відсутності. Вказане свідчить, що розгляд справи проводився без нього, а отже оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Крім того, звертаю увагу суду на те, що санкція частини 2 статті 210 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 850 грн. до 1700 грн. Таким чином, штраф в розмірі 3400 грн., який було накладено на ОСОБА_1 не передбачено ч.2 ст. 210 КУпАП.

Натомість вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивача на виконання вимог чинного законодавства, було належним чином завчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, адже відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів отримання позивачем протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

20.03.2024 до суду поступив відзив на позов в якому відповідач вимоги позивача, викладенні в позовній заяві, не визнає. Вказує,що позивач перебував на обліку призовників у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше ІНФОРМАЦІЯ_4 ). 10.03.2007 вищезазначений військовозобов`язаний визнаний непридатним до строкової військової служби у мирний час.

Зазначає, що 10 березня 2007 року і по теперішній час позивач не став на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з визнанням не придатним до строкової служби, та не повідомляв про зміну персональних даних, в тому числі про стан здоров`я.

У зв`язку із зазначеним Позивача було викликано для постановки на військовий облік та проведення уточнення військово-облікових даних, у тому числі для визначення ступеня придатності до військової служби, з метою чого останньому 29 листопада 2023 року було вручено повістку, в отриманні якої він підписався особисто.

Вказує, що позивачем було проігноровано виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній у визначені дату та час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про причини поважності неявки не повідомив, у зв`язку із чим Другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано повідомлення до правоохоронних органів з проханням сприяти у доставці Позивача до територіального центру комплектування для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

З підстав вищевикладеного 16 грудня 2023 року, після того як працівниками Національної поліції було доставленого Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно нього було складено протокол та постанову про адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

З підстав вищевикладеного наголошує на тому, що ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв в межах наданих повноважень, не порушуючи права та законні інтереси Позивача та у спосіб визначений законодавством.

Відтак, заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дану постанову про те, що громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, позивач отримав 18.12.2023, що засвідчують його підписи. Таким чином, був належно повідомлений про адміністративне правопорушення та про порядок оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП.

Що стосується накладеного штрафу виникла граматична помилка у розмірі суми штрафу, а саме санкція статті 210 ч.2 визначає, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн до 1700 грн.). З огляду на наведене просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі та відповідно до вимог п.4 ст.293 КУпАП змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення та винести нове рішення з накладенням штрафу згідно ст.210 ч.2. КУпАП.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Корф П.К. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 29.11.2023 ОСОБА_1 отримав повістку за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_3 про необхідність його явки 30.11.2023 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно рапорту гранатометника роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 солдата ОСОБА_4 вказано, що ОСОБА_1 було вручено під особистий підпис повістку для прибуття 30.11.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення військово облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. На вказану дату ОСОБА_1 не прибув.

12 грудня 2023 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 майор ОСОБА_3 звернувся до начальника відділу поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького РУ ГУНП в Тернопільській області щодо доставлення ОСОБА_1 який вчинив адміністративні правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_6 для складання протоколу про адмінправопорушення.

16.12.2023 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи- заступником начальника другого відділу Кременецького РТЦКта СП майором ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП № 2/43

Згідно даного протоколу 16.12.2023 ОСОБА_1 , звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу отримання військового квитка. Під час звіряння військово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 до 10.04.2007 перебував на обліку призовників у Шумському РВК. Однак рішенням призовної комісії 10.04.2007 року знятий з військового обліку призовників у зв`язку з визнанням ВЛК непридатним до строкової служби 10.04.2007.

Відповідно до п.1.1. правил військового обліку військовозобов`язані повинні перебувати за задекларованим місцем проживання. Як встановлено із матеріалів долучених до протоколу ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 проте по даний час не прибув для постановки на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_6 та не перебуває на військовому обліку.

У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період, чим здійснив порушення вимог абзацу 4 частини 10 ст. 1 та абзацу 8 п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» абзаців 1,2,8,10 підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 зі змінами), чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Вказаний протокол було складено в присутності позивача та примірник протоколу останньому вручено, що стверджується підписом позивача, проставленим у протоколі.

У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що свою вину визнає зобов`язується дотримуватись правил військового обліку.

18 грудня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_5 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП №310, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 16.12.2023 ОСОБА_1 , звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу отримання військового квитка. Під час звіряння військово-облікових даних було встановлено, що ОСОБА_1 до 10.04.2007 перебував на обліку призовників у Шумському РВК. Однак рішенням призовної комісії 10.04.2007 року знятий з військового обліку призовників у зв`язку з визнанням ВЛК непридатним до строкової служби 10.04.2007р.

Відповідно до п.1.1. правил військового обліку військовозобов`язані повинні перебувати за задекларованим місцем проживання. Як встановлено із матеріалів долучених до протоколу ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 проте по даний час не прибув для постановки на військовий облік військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_6 та не перебуває на військовому обліку.

У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період, чим здійснив порушення вимог 4 частини 10 ст. 1 та абзацу 8 п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» абзаців 1,2,8,10 підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 зі змінами), чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

При розгляді справи встановлено обставини, що пом`якшують відповідальність: щире розкаяння винного. Обставини, що обтяжують відповідальність: відсутні. Вказано, що постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня винесення в порядку, визначеному статтями 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП №310 від 18.12.2024 була складена в присутності позивача та примірник постанови вручено останньому, що підтверджується підписом позивача, проставленим у постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і є тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану"постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату вчинення правопорушення діяв особливий період.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Згідно вимог ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно ч.ч. 3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ), військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку; громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтями 15, 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що вік призовників до 27 років, від 27 років до 60 років - військовозобов`язані. За рішенням ВЛК при визнанні військовозобов`язаного не придатним до військової служби, громадянин може бути списаним з військового обліку за віком ще до досягнення 60 років.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю мають право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації. Отримання звільнення від призову на військову службу за мобілізацією застосовується за умови подання підтверджуючих документів до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови КМУ від 28.07.2010 №673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

В свою чергу, згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 391 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву. Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях).

Положеннями ч. 5 ст. 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами: 1) перешкода стихійного характеру, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк; 2) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного) брата чи сестри) або близького родича подружжя.

Таким чином суд зауважує, що відповідно до положень законодавства про військову службу, оборону та мобілізацію, на громадян, які вручено повістку, покладається обов`язок прибути до ТЦК та СП у строки вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити відповідний орган про поважність причин не прибуття за повісткою, які визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом встановлено, що 29.11.2023 позивач ОСОБА_6 отримав повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 30.11.2023 о 09 год. 00 хв., що не заперечується позивачем.

Однак, позивач ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.11.2023 о 09 год. 00 хв. за викликом не прибув, як пояснив в позовній заяві що він вважав що в нього немає потреби з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки був знятий з військового обліку та визнаний непридатним до служби.

Як слідує із матеріалів справи, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач звертався до органів Національної поліції України для здійснення заходів доставлення ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

16.12.2023 після доставки ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП № 2/43.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, які передбачені статтею 268 КУпАП(знайомитися з матеріалами справи, давати роз`яснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі), про що особистий підпис ОСОБА_6 поставлений у відповідній графі протоколу.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_6 надав пояснення, зокрема зазначив, що вину визнає та зобов`язується дотримуватись правил військового обліку.

Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд справи про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності був призначений на 18.12.2023 о 12 год. 00 хв. Копію протоколу вручено ОСОБА_6 , про що свідчить його підпис.

18.12.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_5 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП №310, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що він вважав що в нього немає потреби з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки був знятий з військового обліку та визнаний непридатним до служби.

Відповідності до ч. 5 ст.39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважні причини неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), повинні бути підтверджені відповідними документами.

Разом з тим, з пояснень позивача суд не вбачає поважних причин неприбуття до військової частини. Водночас, у протоколі протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.210 КУпАП №60/78, який був складений 16.12.2023 відсутні відомості проте, що ОСОБА_6 повідомляв про поважні причини його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 30.11.2023 та надав на їх підтвердження відповідні документи. Натомість позивач у своїх поясненнях вказав, що визнає вину та зобов`язується дотримуватись правил військового обліку, жодних інших обставин, заяв та клопотань ним зазначено не було.

Так само і спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП № 310 від 18.12.2023, ОСОБА_6 підписав без будь яких зауважень, не зазначаючи при цьому про поважні причини його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.11.2023.

Таким чином жодних доказів того, що позивачем було подано до ІНФОРМАЦІЯ_2 документи, які підтверджують поважні причини його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.11.2023 згідно Повістки від 29.11.2023 матеріали справи не містять.

Крім того, щодо наявності поважних причин неприбуття позивача ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.11.2023, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, згідно постанови КМУ від 28.07.2010 №673«Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

Разом з тим, що аналіз ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що ця норма визначає порядок проходження саме зборів військовозобов`язаними та резервістами та не регулює питання поважності причин для неприбуття військовозобов`язаного та резервіста під час мобілізації, яке унормовано приписами ст. 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Суд зауважує, що приписами ч. 5 ст. 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визначено, що поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами: 1)перешкода стихійного характеру, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк; 2) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного) брата чи сестри) або близького родича подружжя.

Тобто, для визнання причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_8 , перешкода стихійного характеру, хвороба чи інша обставина, має мати характер такої, які позбавляють можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, про відсутність поважних причин неприбуття позивача ОСОБА_6 30.11.2023 до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП №310 від 18.12.2024 в частині визнання ОСОБА_6 винним у вчинені адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим, порушення згідно ч. 2 ст. 210 КУпАП тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 слід змінити застосований захід стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн. на стягнення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує роз`яснення, які містяться в п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та відповідно до яких, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 605,60 грн., а тому сума сплаченого судового збору у розмірі 302,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 302,80 грн. необхідно покласти на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. т. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 18 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення.

Позов задоволити частково.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., змінити в частині застосованого адміністративного стягнення.

Змінити захід стягнення, застосований постановою від 18 грудня 2024 року, а саме застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 210 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 302 (триста дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Судові витрати у виді судового збору у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення підписано 10 травня 2024 року.

Головуючий: