Справа № 160/31346/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
1) врахувати довідку № 378 від 25.04.2023, видану КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», та зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 період роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023;
2) врахувати довідку № 379 від 25.04.2023 року, видану КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», та зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 25.08.2005 по 25.04.2023,
3) повторно розглянути заяву № 374 від 25.07.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона звернулась з заявою про призначення пільгової пенсії за Списком№2, разом з тим, в призначенні пенсії відмовлено з підстав недосягнення пенсійного віку та відсутності пільгового стажу. Позивач вважає вказану відмову необгрунтованою та безпідставною оскільки пільговий та страховий стаж підтверджено записами трудової книжки та уточнюючими довідками.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Пенсійний вік визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 (Список №2) становить 55 років. Вік позивача на дату звернення складає 52 роки. Позивачем надано уточнюючі довідки від 18.07.2023 №240 та від 25.04.2023 №378 за періоди роботи з 23.03.2004 по 24.05.2005 та з 25.08.2005 по 25.04.2023, однак данні довідки не відповідають вимогам додатку №5 Постанови КМУ №637, а саме, не вказано характер виконуваних робіт та відсутній підпис головного бухгалтера.
Враховуючи вищезазначене, в призначенні пільгової пенсії за віком згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відмовлено, оскільки станом на 25.07.2023 позивач не досяг пенсійного віку 55 років, відсутній необхідний пільговий стаж за Списком №2 (не менше 10 років) та загальний страховий стаж (не менше 25 років).
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
25 липня 2023 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1) із заявою про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразка, через портал Пенсійного фонду України, що підтверджується заявою про призначення пенсії від 25.07.2023 та роздруківкою з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України щодо прийняття до розгляду заяви № 374 про призначення пенсії з переліком доданих документів.
До поданої через портал заяви були додані: паспорт та РНОКПП, свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 , свідоцтво про народження дитини НОМЕР_4 , паспорт дитини, свідоцтво про шлюб дитини, довідка № 67 від 20.06.2023, трудова книжка НОМЕР_5 , архівна довідка №465 від 19.06.2023, довідка № 4608 від 27.06.2023, довідка № 378 від 25.04.2023, наказ №181а від 04.06.2005, наказ № 220 від 04.06.2010 з переліком посад, наказ № 103 від 04.06.2015 з переліком посад, наказ № 204 від 03.06.2020 з переліком посад, довідка № 379 від 25.04.2023, довідка № 240 від 18.07.2023, наказ № 73 § від 01.06.2001 з переліком посад.
У зазначеній заяві щодо призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, поданій через портал електронних послуг Пенсійного фонду України та відправленій поштою, позивач просила:
1. Зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1990 по 29.06.1991; час догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.04.1995 по 16.04.1998, період перебування на обліку по безробіттю з 10.06.2002 по 21.06.2002, з 22.07.2002 по 06.03.2003, з 31.03.2003 по 25.05.2003, періоди роботи з 01.10.1992 по 01.09.1993, з 15.03.1994 по 06.10.1994, з 23.10.1994 по 01.11.1994.
2. Зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 періоди роботи:
- з 25.08.2005 по 31.03.2013 на посаді молодшої медичної сестри стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4,
- з 01.04.2013 по 30.07.2015 на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2,
- з 01.08.2015 по 02.08.2016 на посаді молодшої медичної сестри палатної відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,
- з 03.08.2016 по 03.09.2018 на посаді молодшої медичної сестри палатної відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,
- з 04.09.2018 по 25.04.2023 на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення № 6 в Обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2»; комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»; Комунальне підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»,згідно довідки № 378 від 25.04.2023 виданої Комунальним підприємством «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»
та періоди роботи в Криворізькому психоневрологічному будинку-інтернаті»:
- з 23.03.2004 по 09.01.2005 - санітарки-палатної,
- з 10.01.2005 по 24.05.2005 - дезінфектором, згідно довідки № 240 від 18.07.2023 виданої Комунальним закладом «Криворізький психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради.
3. Зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 :
- з 25.08.2005 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 30.07.2015, з 01.08.2015 по 03.09.2018, з 04.09.2018 по 25.04.2023, згідно довідки № 379 від 25.04.2023, виданої Комунальним підприємством Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».
4. З 25 липня 2023 року призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач 2) № 68 від 02 серпня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком № 2 та зазначено:

«...Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон), пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема жінкам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад у показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах...

...Вік заявниці 52 роки 10 місяців 19 днів.

Страховий стаж особи становить 24 років 9 місяців 9 днів.

Пільговий стаж особи по Списку № 2 відсутній.

За результатами розгляду документів, до пільгового стажу роботи не враховано періоди роботи згідно уточнюючих довідок від 18.07.2023 № 240, від 25.04.2023 № 378, оскільки довідки не відповідають додатку № 5, що передбачено пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1993 № 637, а саме відсутній підпис головного бухгалтера та не вказано характер виконуваних робіт.

До страхового стажу зараховано всі періоди.

Одночасно повідомляємо, що до стажу роботи не зараховано період роботи згідно ст. 60 Закону України» «Про пенсійне забезпечення», оскільки в довідці від 25.04.2023 № 379 не зазначено, що особа працювала повний робочий день.

Працює.

Право на призначення пенсії відповідно до п. 2 част.2 ст. 114 Закону у заявниці відсутнє...».

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Судом встановлено, що спір у справі виник, в тому числі, й у зв`язку з недосягненням позивачем, на думку відповідача, встановленого законодавством віку для призначення пенсії.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час звернення позивача із заявою).

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 2 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 13 Закону №1788-XII (в редакції від 02.03.2015) фактично введено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України за № 1-р/2020 від 23.01.2020, у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Таким чином, враховуючи відновлення рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) редакції статті 13 Закону №1788-XII, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, суд зазначає, що на даний час існує дві чинних норми, якими по різному встановлено вік жінок, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, а саме:

- пунктом «б» частини другої статті 13 Закону №1788-XII передбачено право на пенсію за віком жінок, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- статтею 114 Закону України №1058-IV передбачено право на пенсію за віком працівникам зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до абзаців першого другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Також, згідно з абзацом першого пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, суд констатує, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.

При цьому, у спірних правовідносинах, норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає:

- 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ);

- 55 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.

Суд зазначає, що підставою відмови позивачу у призначенні пенсії за Списком № 2 зі зниженням пенсійного віку зазначено, що вона не досягла віку 55 років.

Питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів вирішує Конституційний Суд України в порядку, визначеному Законом України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України».

Органи судової влади під час здійснення судочинства застосовують законодавчі норми та не наділені повноваженнями (крім Конституційного Суду України) визнавати закони України такими, що втратили чинність або скасовувати їх у інший спосіб.

Відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, суд вважає обґрунтованою позицію позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин п. «б» ст. 13 Закону № 1788 у редакції, яка діяла до Закону України від 02.03.2015 № 213.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при вирішенні даної справи норми пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню, адже остання суперечить принципам правової визначеності та положенням Конституції України з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Отже, на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2, норми Закону № 1788-XII були чинними. Цей закон не скасований, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.

Відтак, умови та порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначалися Законом № 1788-XII на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд звертає увагу, що підставою для відмови у призначенні пенсії було посилання відповідачем на приписи статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, суд вважає, що при зверненні позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії пільгової пенсії за віком за Списком №2, останній повинен був при вирішенні заяви керуватися нормами Закону № 1788.

З наявного у матеріалах справи паспорту позивача серії НОМЕР_6 встановлено, що датою її народження є 07.09.1970, тобто станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 53 роки.

Враховуючи той факт, що позивачем досягнуто віку, який надає право для призначення пільгової пенсії, суд робить висновок, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 згідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за № 68 від 02 серпня 2023 року щодо відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з недосягненням необхідного віку, підлягають задоволенню.

Щодо відмови у врахуванні пільгового стажу позивача з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Записами трудової книжки НОМЕР_5 підтверджується, що ОСОБА_1 : з 25.08.2005 по теперішній час працювала молодшою медичною сестрою стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4; молодшою медичною сестрою по догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2; молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5; молодшої сестри по догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу для дорослих №2 в Обласний комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» (перейменовано на Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» Дніпропетровської обласної ради»; Комунальне підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.

На підтвердження пільгового стажу за Списком № 2 позивачем також було надано довідку № 378 від 25.04.2023 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», а також накази про атестацію з Переліком професій за Списком № 2: наказ №181а від 04.06.2005, наказ № 220 від 04.06.2010, наказ № 103 від 04.06.2015, наказ № 204 від 03.06.2020.

Довідкою № 378 від 25.04.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2», комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», у комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»:

за період з 25 серпня 2005 року (наказ від 25.08.2005р. №87-к) по 31 березня 2013 року працювала молодшою медичною сестрою стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4,

що передбачено Списком №2 розділом ХХІУ пункт молодші медичні сестри, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36,

за даний період стаж - 7років, 7 місяців 7 днів; за період з 01 квітня 2013 року (наказ від 28.03.2013 №982) по 30 липня 2015 року працювала молодшою медичною сестрою з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2,

що передбачено Списком №2 розділом ХХІУ молодші медичні сестри з догляду за хворими, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36,

за даний період стаж - 2 роки, 04місяці 0 днів; за період з 01 серпня 2015 року (наказ від 01.08.2015 №111-к) по 02 серпня 2016 року працювала молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,

що передбачено Списком №2 розділом XXIV молодші медичні сестри, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36

за даний період стаж - 1 рік, 0 місяці 02 дні; за період з 03 серпня 2016 року по 03 вересня 2018 року працювала молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,

що передбачено Списком №2 розділом XXIV молодші медичні сестри, підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461

за даний період стаж -2 роки, 2 місяці 10 днів; за період з 04 вересня 2018 року (наказ від 29.08.2018 №313-к) по теперішній час (станом на 25.04.2023) працює на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №6,

що передбачено Списком №2 розділом XXIV молодші медичні сестри, підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461,

за даний період стаж - 4 роки, 7 місяців 22 дні.

В зв`язку зі змінами в штатному розкладі з 01 травня 2021 року (наказ №155 від 30.04.2021) назву посади «молодша медична сестра з догляду за хворими» та відділення «легеневого туберкульозу для дорослих №2» перейменовано в «молодша медична сестра (санітарка палатна) туберкульозного відділення №6».

В зв`язку за змінами в штатному розкладі з 01 вересня 2021 року (наказ №228 від 25.08.2021р.) назву посади «молодша медична сестра палатна» та відділення «туберкульозне відділення» перейменовано в «молодша медична сестра (санітарка палатна) туберкульозного відділення №6».

Додаткові відомості: у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного та шестирічного віку, в учбовій відпустці не перебувала. У відпустці без збереження заробітної плати перебувала: з 22 березня 2022 року по 30 квітня 2022 року (наказ від 22.03.2022 358-вп); з 02 травня 2022 року по 24 травня 2022 року (наказ віл 26.04.2022 №82-вп); з 25 травня 2022 року по 24 червня 2022 року (наказ від 23.05.2022 №99-вп), В простої перебувала: з 27 червня 2022 року (наказ від 11.03.2022 №146- ОД) по 07 серпня 2022 року (наказ від 25.07.2022 №360-ОД).

Підстава для видачі: особова картка (форма П-2), накази, наказ №181а від 04.06.2005 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення», наказ №220 від 04.06.2010 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення», наказ №103 від 04.06.2015 «Про результати позачергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення», наказ №204 від 29.05.2020 «Про результати позачергової атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення...».

Згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі- Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. N637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Доводи відповідача-1 зазначені у відзиві, та висновки відповідача-2, що вказані у спірному рішенні про невідповідність уточнюючих довідок через відсутність підпису головного бухгалтеру та не зазначення про працю повний робочий день на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії, свого підтвердження під час дослідження матеріалів справи не знайшли.

Довідка № 378 від 25.04.2023 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана КЗ «Криворізький психоневрологічний інтернат» ДОР» містить усі відомості передбачені Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Зазначена довідка, підписана т.в.о, генерального директора ОСОБА_2 , головним бухгалтером ОСОБА_3 , начальником відділу кадрів Н.Бур`ян.

Довідкою № 379 від 25.04.2023 виданої КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала повний робочий день у обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, працює у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР:

«...за період з 25 серпня 2005 року (наказ від 25.08.2005р. №87-к) по 31 березня 2013 року молодшою медичною сестрою стаціонару відділення легеневого туберкульозу №4,

за період з 01 квітня 2013 року (наказ від 28.03.2013р. №982) по 30 липня 2015 року молодшою медичною сестрою з догляду за хворими відділення легеневого туберкульозу №2,

за період з 01 серпня 2015 року (наказ від 01.08.2015р. №111-к) по 02 серпня 2016 року молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,

за період з 03 серпня 2016 року по 03 вересня 2018 року молодшою медичною сестрою палатною відділення легеневого туберкульозу для дорослих №5,

за період з 04 вересня 2018 року (наказ від 29.08.2018р. №313-к) по теперішній час (станом на 18.04.2023р.) на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) туберкульозного відділення №6...»

Зазначена довідка підписана трьома посадовими особами (т.в.о. генерального директора ОСОБА_4 , головним бухгалтером Т. Онищенко, начальником відділу кадрів Н.Бур`ян) та скріплена печаткою, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Отже спірний період роботи позивача підлягає до зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Щодо вимоги зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналіз положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 за №909.

Спільним листом від 29.12.2005 за № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.2009/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що інфекційними закладами є, в тому числі, туберкульозні диспансери, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Суд зазначає, що КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР (перейменовано на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.06.2018 № 342-13/VII) у якому працював позивач, належить до закладів, передбачених статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення», та позивачем надано достатню кількість документів (довідки, трудову книжку, тощо), якими підтверджується факт роботи на посаді молодшої медсестри, що за посадовою діяльністю дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

Крім того, відповідачі роботу позивача у закладі охорони здоров`я, що надає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі, у наданих відповідях та відзивах під сумнів не ставили.

Посилання відповідачів на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно зі статтею 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, суд відхиляє, з огляду на таке.

За змістом пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами пункту 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, суд наголошує, що редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час і стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 11.12.2018 у справі №310/385/17, яка в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд наголошує, що колізія норм Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що стосується обрахунку стажу роботи в подвійному розмірі на певних посадах, не відповідає принципу правової визначеності, а судова практика не дає однозначної відповіді на питання, пов`язані із застосуванням цих правових норм.

У рішенні в справі "Щокін проти України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та і передбачуваності в його застосуванні.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що позивач, який працював на такій посаді, що за положенням норми ст. 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» дає право на подвійний обрахунок стажу роботу, мав законні сподівання на певні пільги. Неврахування вказаної норми зводить нанівець такі очікування та позбавляє особу будь-яких пільг, які були запропоновані державою з огляду на характер роботи, пов`язаний з певним ризиком для здоров`я людини.

Позбавлення позивачки такого права є для неї непередбачуваним, невиправданим втручанням в її майнові права, а тому воно порушено з боку відповідача-2 та підлягає захисту.

З огляду на викладене, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем-2 при розрахунку стажу позивача протиправно не зараховано до страхового стажу позивача у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР».

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за можливе зобов`язати належний орган призначення пенсії зарахувати підтверджений пільговий стаж позивача та розглянути її заяву від 25.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, та з урахуванням висновків суду у цій справі.

При цьому суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1073,60 грн, що документально підтверджується квитанцією від 24.11.2023.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 715,73 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 68 від 02 серпня 2023 року, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком № 2 згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, відсутністю пільгового стажу за Списком №2, та яким відмовлено у врахуванні довідки № 379 від 25.04.2023, виданої КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР», та зарахуванні у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25009, ) зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25009, ) зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 25.08.2005 по 25.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25009, ) повторно розглянути заяву № 374 від 25.07.2023 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 та висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 715 грн. 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна