Справа № 320/4856/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року 320/4856/23

Київський окружний адміністративний суд, у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Васильківської міської ради (08601, Київська обл, Обухівський р-н, м. Васильків, вул. Володимирська, 2, ), в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Васильківської міської ради щодо неприйняття рішення в місячний термін стосовно заяви/клопотання ОСОБА_1 від 19.10.2022 №291/10-08.01 про продовження дії договору оренди землі;

- зобов`язати Васильківську міську раду розглянути заяву/клопотання ОСОБА_1 від 19.10.2022 №291/10-08.01 про продовження дії договору оренди землі.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, в порушення вимог законодавства, не розглянув на пленарному засіданні рази заяву/клопотання від 19.10.2022 про продовження дії договору оренди землі та не прийняв рішення у місячний строк з цього питання, чим проявив протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду від 03 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що у відповіді від 17.11.2022 року на клопотання відповідача повідомив про заперечення у поновленні строку договору оренди землі, в зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Відтак, вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у строк надав відповідь на заявлене позивачем клопотання.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07 грудня 201 7 року між позивачем та відповідачем було укладеної договір оренди земельної ділянки для будівництва торгівельного павільйону (землі житловою та громадської забудови) з кадастровим номером :12:010:0001, яка розташована у АДРЕСА_2 .

12.12.2017 року Договір оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107.

Договір Оренди землі було укладено на 5 (п`ять) років. Строк дії Договору оренди з 12.12.2017 року (момент державної реєстрації) по 12.12.2022 року, тобто 5 (п ять років) з моменту державної реєстрації.

19.10.2022 року позивач через Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету звернувся до відповідача із заявою-клопотанням про продовження дії договору оренди землі.

07 грудня 2022 рок позивач долучив через Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету до раніше поданих документів проект додаткової угоди до договору оренди.

12.12.2022 позивач направив до посадових осіб Васильківської міської ради інформаційний запит, у якому попросив надати інформацію про результати розгляду заяви-клопотанням про продовження дії договору оренди землі. Позивач також просив надати протокол розгляду заяви-клопотанням постійною комісією Васильківської міської ради з регулювання земельних відносин, а також надати рішення та протокол сесії Васильківської міської ради по результатам розгляду заяви-клопотанням про продовження дії договору оренди землі.

21.12.2022 року відповідач надав відповідь №395/01-23, у якій зазначив: «додатковаугода про внесення змін до договору оренди землі від 07 грудня 201'7року, у 2-х екземплярах долучена до додатків із заявою-клопотанням про продовження дії договору оренди землі від 19.10.2022 року, №291/10-08.01».

21.12.2022 відповідач надав також відповідь №396/01-23, у якій зазначив, щодоговір оренди землі б/н від 07.12.2022 року по АДРЕСА_2 не укладався та у відділі регулювання земельних відносин міської ради відсутній. Крім того, Відповідач зазначає: «стосовно Вашого, клопотання щодо продовження договору оренди земельної ділянки по вул. Декабристів, їм. з кадастровим, номером :12:010:0001 підготовлено проект рішення. Інформація щодо розгляду даного проекту рішення сесією Васильківської міської ради відсутня».

03.01.2023 року позивач звернувся із інформаційним запитом до відповідача з вимогою надати інформацію стосовно розгляду його заяви про продовження Договору оренди згідно раніше поданої заяви.

На інформаційний запит від 03.01.2023 року відповідачем жодної відповіді не надано.

Оскільки відповідачем у місячний термін не було розглянуто заяву позивача від 19.10.2022 року з додатками згідно переліку відображеному в описі вхідного пакету документів №291/10-08.01 від 19.10.2022 року тане прийнято на сесії міської ради жодного із визначених законом рішень, позивач звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Зі змісту частини 2 статті 19 Конституції України слідує, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21.05.1997 за №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні»» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №280/97-ВР).

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Положеннями статті 25 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів «а» - «в» частини 1 статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 60 Закону №280/97-ВР, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування чітко визначені статтею 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Аналогічна правова норма закріплена статтею 12 Земельного кодексу України.

Порядок передачі в оренду земельних ділянок врегульовано статтею 124 Земельного кодексу України. Так, згідно частини 1 вказаної статті, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 Земельного кодексу України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з частиною 4 вищезазначеної статті, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

При цьому, відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі (частини 1-2 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом договору оренди земельної ділянки від 07.12.2017 року є те, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва торгівельного павільйону з кадастровим номером :12:010:0001, яка розташована у АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 7 договору оренди земельної ділянки після закінчення строку договору орендар мав повідомити письмово орендаря про намір поновити дію договору оренди землі на новий строк, шляхом укладання додаткової угоди , проект якої орендар має подати разом із письмовим повідомленням.

Судом встановлено, що позивач, всупереч вимогам п. 7 договору оренди землі не повідомив відповідача до 07.10.2022 року про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі, натомість 19.10.2022 року звернувся через Центр наданняадміністративнихпослугвиконавчогокомітетуВасильківськоїміської ради із клопотанням про продовження дії договору оренди землі. Вказане клопотання було зареєстровано 19.10.2022 у Центрі надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради за вхідним № 291/10-08.01.

Проект додаткової угоди до договору оренди від 07.12.2017 ФОП ОСОБА_1 , як одної із сторін договору оренди землі, до клопотання від 19.10.2022 не надавалось.

Таким чином строк оренди земельної ділянки за вказаним договором закінчився 07 грудня 2022 року.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач вказує, що відповідач у місячний термін не розглянув подане клопотання від 19.10.2022 року, чим здійснив протиправну бездіяльність, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Однак, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується із такими доводами позивача, з огляду на наступне.

17.11.2022 року Васильківська міська рада листом № 335/01-27, у відповідь на клопотання ОСОБА_1 від 19.10.2022, зареєстрованого в Центрі надання адміністративних послуг виконавчого комітету Васильківської міської ради 19.110.2022 року за вхідним № 291/10-08.01 про продовження дії договору оренди землі, повідомила позивача про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки у зв`язку з закінченням строку, на який було укладено договір оренди земельної ділянки від 07.12.2017 по АДРЕСА_2 кадастровий номер :12:010:0001.

Зазначена відповідь була направлена на адресу позивача, що підтверджується в матеріалах справи квитанцією АТ «Укрпошта» від 17.11.2022 року.

Суд звертає увагу, що позивач про вказану відповідь суду не повідомляв.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що Васильківська міська рада в межах повноважень та у спосіб, визначеним Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України «Про оренду землі», у місячний строк вчинила дії для направлення ФОП ОСОБА_1 повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки від 07.12.2017 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. Таким чином, у діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування виконано та доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.