Справа № 944/1373/24
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/1373/24
Провадження №2-а/944/32/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді-Швед Н.П.

з участю секретаря судового засідання -Василиці Н.В.

представника позивача -Упадова Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові в залі суду в режимі відноконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 05.03.2024 року, інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Рівненській області було складено постанову серії НК №999380, відносно ОСОБА_1 про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.140 КУпАП.

Відповідно до змісту даної постанови серії НК № 999380 від 05.03.2024 року, на автомобільній дорозі Н-22 Устилуг - Луцьк - Рівне 111 + 002км він, ОСОБА_1 будучи посадовою особою порушив правила норми та стандарти, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утримані а/д Н-22, у зв`язку із наявністю ям, окрема глибина яких перевищує гранично допустимі норми, не вжив заходів попередження учасників дорожнього руху про небезпеку чим порушив Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, п.1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Вважає, що висновки, які викладені у постанові серії НК № 999380 від 05.03.2024р. не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова серії НК №999380 від 05.03.2024р. є незаконною, необґрунтованою, та прийнята з порушенням норм матеріального права, відтак, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто сукупності встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративні правопорушення.

Так, згідно ст. 140 КУпАП, об`єктом правопорушень є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у недотриманні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП можуть бути лише посадові особи, до кола повноважень яких належить додержання правил, норм, стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Тобто, за цією статтею КУпАП може бути притягненою до відповідальності лише службова або посадова особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

За змістом статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Отже, з урахуванням норм ст.14, 140 КУпАП, суб`єктами даного правопорушення є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування.

Статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Звертає увагу на положення ст. 26 Закону України «Про дорожній рух», якою передбачено, що при виконанні робіт в смузі відведення автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, якщо це загрожує безпечному чи безперебійному руху транспорту і пішоходів, організації, що відповідають за утримання автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, можуть закрити чи обмежити рух на основі погодженого з Національною поліцією ордера, який видається відповідним дорожнім органом, а в містах - службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, обов`язки щодо додержання правил, норм, стандартів при утриманні шляхів, забезпечення безпечної експлуатації вулично-шляхових мереж, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт на посадову особу можуть бути покладені відповідним Ордером, який видається власником автомобільної дороги та погоджується із підрозділом Національної поліції України.

Натомість, до адміністративних матеріалів, складених на підставі Постанови серії НК №999380, не долучено жодного документу, який підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та щ на нього покладені обов`язки із забезпечення безпечного експлуатаційного стану автомобільної дороги Н-22 Устилуг Луцьк Рівне.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про автомобільні дороги" та Кодексу України про адміністративні правопорушення він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Відповідно до Додатку 2 Наказу №1395 від 07.11.2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" при проведенні обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та складенні відповідного акту необхідною є також присутність представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки.

Однак, як вбачається із акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі долученого до оскаржуваного протоколу, акти складено без присутносі представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належна утримання зазначеної ділянки, зокрема відповідні графи актів заповнені не вірно, оскільки, питання щодо відповідального за забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги працівниками поліції не досліджувалось.

Також наголошує на допущеному інспектором порушенні п.3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, згідно якого, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично- шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1)пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2)самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3)перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4)пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5)умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху,-

6)порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7)порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Натомість, як вбачається із додатків до оскаржуваної постанови, жодних схем та замірів пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху до постанови не додано.

Отже, постанова серії НК № 999380 від 05.03.2024р. ґрунтується виключно на твердженнях працівника поліції, викладених у самій постанові, які відповідно до п. 7 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року N 1395 не можуть вважатись допустимими й достовірними доказами.

Просить суд позовні вимоги задовольнити. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №999380 від 05.03.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020гривень.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві підтримав, просить такі задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту поліції України в судове засідання не з"явився на адресу суду скерував відзив. В якому вказує, що пред"явлений позов не підлягає до задоволення, заявлені вимоги відповідач не визнає.

Звертає увагу суду, що інспектором відділу безпеки дорожнього руху Гурським Б.М. позивачу було вручено вимогу про усунення недоліків в утриманні дорожньої мережі, в якій зазначено конкретне місце розташування пошкодженої ділянки дороги, а також описано характер пошкодження асфальтного покриття. Відповідно до пункту 1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Службою автомобільних доріг у Рівненській області з Акціонерне товариство "Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ" було укладено Договір № 26 від 15.12.2022 року про надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в в межах Рівненської області протяжністю 164,7 км. Відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху на час надання послуг за Договором покладається на виконавця. Крім того, відповідно до умов Договору, послуги виконуються виконавцем на підставі щомісячних планів-завдань та/або Актів дефектів затверджених замовником. Тобто, за вказаним договором № 26 від 15.12.2022 року саме відповідальна особа Акціонерне товариство "Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ" несуть відповідальність за усунення порушень правил, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до наказу Генерального директора АТ Ю АР ДІ Українські дороги Про призначення відповідальної особи від 28.01.2024 року відповідальною особою було визначено ОСОБА_1 . Тому позивач є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 999380 від 05.03.2024 року в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що розгляд справи про притягнення особи до адміністративного правопорушення проводився в порядку, передбаченому статтею 279 КУпАП. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Наведені позивачем підстави не є обґрунтованою та доведеною підставою скасування оскаржуваної постанови, так як, ніяким чином не заперечують юридичного факту позбавлення позивача права керування транспортним засобом, що встановлене рішенням суду, що вступило в законну силу та було направлено судом на виконання у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, поліцейський виявив порушення, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

18.04.2024року представником позивача на адресу суду була скерована відповідь на відзив, з якого слідує що ОСОБА_1 є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, копією наказу про призначення відповідального, копією Договору № 26 від 15.12.2022 року та копією ордеру дозволу № 5 від 29.01.2024 року.

Звертаємо увагу на положення ст. 26 Закону України «Про дорожній рух», якою передбачено, що при виконанні робіт в смузі відведення автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, якщо це загрожує безпечному чи безперебійному руху транспорту і пішоходів, організації, що відповідають за утримання автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, можуть закрити чи обмежити рух на основі погодженого з Національною поліцією ордера, який видається відповідним дорожнім органом, а в містах - службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, обов`язки щодо додержання правил, норм, стандартів при утриманні шляхів, забезпечення безпечної експлуатації вулично-шляхових мереж, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт на посадову особу можуть бути покладені відповідним ордером, який видається власником автомобільної дороги та погоджується із підрозділом Національної поліції України.

ОСОБА_1 є відповідальним за виконання робіт по об`єкту «Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Рівненської області протяжністю 165,7 км», що підтверджується з наказу АТ «Ю АР ДІ» про призначення відповідальної особи від 28.01.2024 року, копію якого долучено до відзиву на позов. Аналогічні відомості про відповідальну особу на обєкті також зазначені на першій сторінці ордеру дозволу № 5 від 29.01.2024 року, копію якого також долучено відповідачем до свого відзиву, разом з тим, звертаємо увагу, що відповідачем не враховано той факт, що ордером дозволом № 5 від 29.01.2024 року відповідальність за безпеку дорожнього руху покладено на іншу особу, а саме, ОСОБА_2 заступника директора АТ «Ю АР ДІ Українські Дороги».

При цьому, диспозиція ч. 1 ст. 140 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Отже, з урахуванням норм ст. 14, ст. 140 КУпАП, суб`єктами даного правопорушення є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

З урахуванням того, що ордером дозволом № 5 від 29.01.2024 року (друга сторінка ордеру) чітко визначено особу - ОСОБА_2 заступника директора АТ «Ю АР ДІ Українські Дороги» який несе відповідальність за безпеку дорожнього руху на ділянці дороги до передачі її власнику дороги, саме ОСОБА_3 заступник директора АТ «Ю АР ДІ Українські Дороги» і є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

У поданому відзиві відповідач жодним чином не спростував факту порушення інспектором вимог п. 3 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, згідно якого, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях

під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Як вбачається із матеріалів даної справи до акту обстеження ділянки ВШМ від 05.03.2024 року не долучено схеми із відповідними замірами про пошкодження ділянки А/Д Н-22 «Устилуг Луцьк Рівне». У акті не зазначено на якій ділянці автомобільної дороги наявні пошкодження, що в цілому ставить під сумнів такі твердження інспектора.

Постанова серії НК № 999380 від 05.03.2024р. ґрунтується виключно на твердженнях працівника поліції, викладених у самій постанові, які відповідно до п. 7 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом MBC України від 07 листопада 2015 року N 1395 не можуть вважатись допустимими й достовірними доказами, оскільки, в неупередженості поліцейських є сумніви, з чим погодився і Верховний Суд у

Постанові від 26.06.2019 у справі N 536/1703/17, вказавши: "колегія суддів звертає увагу на те, що суди обґрунтовано не взяли до уваги покази працівника поліції, надані під час розгляду справи в суді першої інстанції в якості свідка, зважаючи на те, що він є заінтересованою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин." Просить вимоги позову задовольнити.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.Оскільки представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, не з`явився, а тому суд вважає, що справу слід слухати його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 05.03.2024 року, інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Рівненській області винесено постанову серії НК №999380 про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.140 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови серії НК № 999380 від 05.03.2024 року, на автомобільній дорозі Н-22 Устилуг - Луцьк - Рівне км 111 + 002 він, ОСОБА_1 будучи посадовою особою порушив правила норми та стандарти, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утримані а/д Н-22, у зв`язку із наявністю ям, окрема глибина яких перевищує гранично допустимі норми, не вжив заходів попередження учасників дорожнього руху про небезпеку чим порушив Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, п.1.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 020 грн. (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Частиною 1 ст.140 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Диспозиція ч.1 ст.140 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Згідно вимог ст.52-3 Закону України "Про дорожній рух" до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належить: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; погодження відповідно до вимог цьогоЗакону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 9 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування.

Статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Положення ст.26 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що при виконанні робіт в смузі відведення автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, якщо це загрожує безпечному чи безперебійному руху транспорту і пішоходів, організації, що відповідають за утримання автомобільної дороги, вулиці та залізничного переїзду, можуть закрити чи обмежити рух на основі погодженого з Національною поліцією ордера, який видається відповідним дорожнім органом, а в містах - службою місцевого державного органу виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, обов`язки щодо додержання правил, норм, стандартів при утриманні шляхів, забезпечення безпечної експлуатації вулично-шляхових мереж, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт на посадову особу можуть бути покладені відповідним Ордером, який видається власником автомобільної дороги та погоджується із підрозділом Національної поліції України.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст.245КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В силу ч.1ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із норм, викладених в ст.77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Як зазначалось вище, частиною третьою ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, серед іншого, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як вбачається із постанови до неї долучено акт акт обстеження вулично шляхової мережі від 05.03.2024,в той же час, відповідно до п.п.6 п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою, в тому числі про порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій.

Форма акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі затверджена додатком №3 до Інструкції №1395.

З додатку №3 до Інструкції №1395 вбачається, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі повинен містити підписи осіб, які здійснили обстеження, а також підписи двох свідків.

Отже, в порушення вказаної Інструкції відповідачем при складанні постанови не долучено, заміри та схеми про порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт.

Крім цього, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме позивач ОСОБА_1 є посадовою особою, яка відповідає за дотриманням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги Устилуг - Луцьк Рівне, а саме не було досліджено функціональні обов`язки позивача, його повноваження як посадової особи.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст.251КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки.

Отже, аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР України, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

В будь-якому випадку, сам факт того, що спірна постанова не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксацію правопорушення, вказує на недотримання інспектором вимог ч.3 ст.283 КУпАП до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для її скасування (ВС/КАС, справа №524/1113/17, 30.04.2020).

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП є недоведеним.

Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

У силу положень п.1 ст.6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямстатті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Суд також звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, суд приходить висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст.241КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Разом з тим, на час судового розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З вищевказаного, суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування постанови є правомірними і такі позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому слід постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі НК №999380 від 05.03.2024року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч.1 ст.140КУпАП - скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням - закрити.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України, з відповідача Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605грн. 60коп.

На підставі викладеного, керуючись 77, 79, 162, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст.251, 280, 288, 293 КУпАП , суд,-

в и р і ш и в :

позовні вимоги- задовольнити.

Постанову серії НК №999380 від 05.03.2024року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч.1 ст.140КУпАП про адміністративне правопорушення скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в йо діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту поліції України місцезнаходження: С.Бандери,14а м. Рівне Рівненської області, .

Суддя Н.П. Швед