Справа № 500/1077/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1077/24

01 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 січня 2024 року звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із заявою про призначення пенсії встановленої форми та відповідними документами (трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19 лютого 1992 року, паспортом, ідентифікаційним кодом, архівними довідками та ін.)

Однак, листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за №1900-0204-8/5716 від 02.02.2024 року та рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 70 від 31 січня 2024 року повідомлено, про те, що період роботи з 19.02.1992 року по 15.11.1994 року в Бережанській міжгосподарській шляхо-будівельній ПМК, який внесено у трудову книжку НОМЕР_1 видану від 19 лютого 1992 року зарахувати до страхового стажу немає підстав, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення не придатна для сприйняття, стаж за цей період може бути зарахований за даними довідки про заробітну плату №45 від 11.12.2020 року, але не увесь період.

Позивач вважає дану відмову та рішення протиправним та таким, що порушує його права, та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 01.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 14.03.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж Позивача становить 14 років 04 місяці 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 .

До страхового стажу Позивача не зараховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.02.1992 з 19.02.1992 по 15.11.1994, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення, є не придатною для сприйняття.

Стаж за періоди роботи з 15.02.1992 по 15.08.1993, з 15.10.1993 по 15.12.1993, з 15.04.1994 по 15.05.1994 зараховано Позивачу за даними довідки про заробітну плату від 11.12.2020 № 45, виданої ТОВ «Бережанська міжгосподарська шляхо-будівельна ПМК № 1».

У зв`язку з вищезазначеним, за результатами розгляду заяви Позивача від 24.01.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 70 від 31.01.2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

Суд вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

19.03.2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслав 25.03.2024 року через електронний суд заяву про приєднання доказів по справі

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 09.04.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що 24 січня 2023 року позивачу виповнилось 60 років і у нього появилося право на призначення пенсії за віком, оскільки на цей день у позивача було необхідних 30 років страхового стажу.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії за віком при досягненні віку 65 років та за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2024 року по з 31 грудня 2024 року не менше 15-21 років.

24 січня 2024 року звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із заявою про призначення пенсії встановленої форми та відповідними документами (трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19 лютого 1992 року, паспортом, ідентифікаційним кодом, архівними довідками та ін.)

Однак, листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за №1900-0204-8/5716 від 02.02.2024 року та рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 70 від 31 січня 2024 року повідомлено, про те, що період роботи з 19.02.1992 року по 15.11.1994 року в Бережанській міжгосподарській шляхо-будівельній ПМК, який внесено у трудову книжку НОМЕР_1 , видану від 19 лютого 1992 року зарахувати до страхового стажу немає підстав, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення не придатна для сприйняття, стаж за цей період може бути зарахований за даними довідки про заробітну плату № 45 від 11.12.2020 року, але не увесь період.

Доказами, що підтверджують періоди роботи, які внесені у трудову книжку НОМЕР_1 від 19 лютого 1992 року є довідка Бережанської міжгосподарської шляхо-будівельної ПМК №1 № 45 від 11.12.2020 року.

Позивач вважає протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №70 від 31.01.2024 року про відмову в призначенні та виплаті йому пенсії за віком, а тому звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку).

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України10 листопада 2006 року № 18-1 (далі - Порядок N 18-1).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Дійсно, у трудовій книжці позивача можливо і є якісь неточності, але їх визначив тільки працівник пенсійного фонду без будь-якогось документального підтвердження, зовсім не провівши якої-небудь перевірки чи підтвердження стажу додатковими документами , а тому суд вважає такий висновок відповідача є надуманим та не ґрунтується на належних доказах з огляду на те, що вкладиші не позивачем оформлялись і не з його вини там є якісь неточності, які об`єктивно не може виправити чи усунути ці недоліки.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні позиції були висловлені Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі N 593/283/17 та №638/18467/15-а від 30 вересня 2020 року

Крім цього, слід зазначити, що згідно статті 62 Закону N 1788-ХІІ та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, при прийманні документів орган, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Крім цього відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.02.1992 року по 15.11.1994 року в Бережанській міжгосподарській шляхо-будівельній ПМК №1, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19 лютого 1992 року, оскільки він не несе відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки печатку в трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Водночас, щодо позовних вимог про «зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення 24 січня 2024 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 26.02.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 70 від 31 січня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.02.1992 року по 15.11.1994 року в Бережанській міжгосподарській шляхо-будівельній ПМК №1, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 19 лютого 1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, відповідно до квитанції від 26.02.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 травня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження/місце проживання: пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Донецька область,84121 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.