Справа № 120/1702/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2024 р. Справа № 120/1702/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що його довіритель перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

26 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення (перехід) з пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням складових заробітної плати, що відображена у довідці Жмеринської районної військової адміністрації від 04 квітня 2022 року № 01-43/598.

21 квітня 2023 року позивач отримав від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області лист, в якому пенсійний орган вказав на відсутність підстав для переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, представник позивача оскаржив такі в судовому порядку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 120/7013/23 окрім іншого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року та прийняти рішення із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання згадуваного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянуто заяву позивача та 28 серпня 2023 року прийнято рішення, яким відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Представник позивача не погоджується з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у зв`язку із чим звернувся до суду з цією позовною заявою з вимогою скасувати його та зобов`язати пенсійний орган перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з 26 січня 2023 року з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Жмеринської районної військової адміністрації від 04 квітня 2022 року № 01-43/598 та проведеної індексації, вказаної в останній сумі заробітної плати державного службовця.

Ухвалою від 16 лютого 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21 березня 2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

26 січня 2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу". Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заявника повідомлено, що для призначення вказаної пенсії відсутні правові підстави. Позивач не погодився з такими діями пенсійного органу та оскаржив їх в судовому порядку. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 120/7013/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково; зокрема визнано протиправною бездіяльність Головного управління щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року та зобов`язано розглянути таку заяву та прийняти рішення із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду від 27 липня 2023 року у справі № 120/7013/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та 28 серпня 2023 року прийнято рішення № 14 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії шляхом переведення з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Так, пенсійним органом встановлено, що страховий стаж позивача складає 48 років 10 місяців 03 дні (по 30 квітня 2019 року), в тому числі стаж роботи на посадах державної служби - 12 років 4 місяці 16 днів (порахований по 28 лютого 2014 року).

Як зазначає представник пенсійного органу далі, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII передбачено право певної категорії державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-XII "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців. Зокрема, це такі категорії: державні службовці, які на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII, станом на 01 травня 2016 року обіймали посади державної служби та мали не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України; особи, які на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII, мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ за наявності необхідного стажу роботи, мають особи, які досягли пенсійного віку, та якщо до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII їм не призначалася пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Згідно з пунктом 3-1 Порядку № 622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VІІІ займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VІІІ мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Як зазначає представник відповідача, позивач з 11 березня 2014 року до 06 листопада 2017 року отримував пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" № 3723-ХІІ. Після призначення пенсії за Законом України Про державну службу № 3723-ХІІ ОСОБА_1 продовжував працювати на посадах державної служби. Тобто, факт призначення та отримання пенсії державного службовця позивача відбувся, а повторне призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII зазначеній категорії осіб діючим законодавством не передбачене.

Також представник відповідача зазначив, що Законом України "Про державну службу" № 889-VІІІ не передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій.

За наведених обставин представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

11 квітня 2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, проте така не береться судом до уваги, оскільки відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті (зокрема й щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг), заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 11 вересня 2013 року призначено пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 11 березня 2014 року відповідно до поданої позивачем заяви його переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

З 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

25 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії (перевести з одного виду на інший вид) з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 01-43/598, виданої Жмеринською районною військовою адміністрацією від 04 квітня 2022 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14 березня 2023 року вих. № 0200-0221-8/14128 заявника повідомлено про те, що в жовтні 2017 року йому було нараховано та виплачено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" та з листопада 2017 року переведено на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись з такими діями пенсійного органу, позивач оскаржив такі в судовому порядку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 120/7013/23 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Таким судовим рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року та прийняти рішення із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання згадуваного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянуто заяву позивача та 28 серпня 2023 року за результатами її розгляду прийнято рішення № 14, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". У такому рішенні зазначено, що відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ за наявності необхідного стажу роботи, мають особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889 -VІІІ їм не призначалася пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ. Згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 йому з 11 березня 2014 року призначена пенсія за віком відповідно до "Про державну службу" № 3723-ХІІ, а з 01 жовтня 2017 року здійснювалася її виплата. Проте вже з 07 листопада 2017 року заявника переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відтак, оскільки ОСОБА_1 з 11 березня 2014 року призначалася пенсія за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, тому підстави для повторного призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ "Про державну службу" (надалі - Закон № 889-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, але в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та станом на 01 травня 2016 року дату займали посади державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування зазначених норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17, від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17, від 27 січня 2023 року у справі № 340/4184/21 та ряду інших.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач станом на 01 травня 2016 року працював на посаді державної служби та мав стаж роботи на такій посаді більше 10 років, що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 та, власне, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28 серпня 2023 року № 14.

Відтак ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, яка вперше була йому призначена ще 11 березня 2014 року.

Разом із тим позивача на підставі поданої ним заяви з 17 листопада 2017 року переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28 серпня 2023 року № 14 (прийнято на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року у справі № 120/7013/23) позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VІІІ.

Водночас суд звертає увагу на те, що право позивача на обчислення пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" № 3723-XII та право вимагати обчислення пенсії встановлено законом і воно не залежить від позиції відповідача щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 520/1972/19, а також з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17.

Більше того, у рішенні № 14 від 28 серпня 2023 року пенсійний орган виснував про відсутність підстав для призначення позивачеві пенсії згідно із Законом № 889-VІІІ, про що позивач не просив у заяві про перерахунок пенсії (у такій заяві йшлося про право позивача на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII).

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання пенсії (на переведення з виду на вид) згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

Такі обставини вказують на протиправність рішення пенсійного органу, що оскаржується, а тому таке слід скасувати.

Визначаючись із датою, з якої слід перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З огляду на те, що заява про переведення ОСОБА_1 подано до пенсійного органу ще 25 січня 2023 року, тому саме з цієї дати позивача слід перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Щодо вимоги про перерахунок пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 01-43/598, виданої Жмеринською районною військовою адміністрацією від 04 квітня 2022 року, то суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частина перша статті 37-1 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України статтю 37-1 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України Про державну службу № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

10 грудня 2015 року прийнято Закон № 889-VIII, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням.

У зв`язку з набуттям з 1 травня 2016 року чинності Законом № 889-VIII положення Закону України Про державну службу № 3723-XII втратили чинність, в тому числі й норми, якими врегульовано особливості пенсійного забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на наведені вище положення слід дійти висновку про те, що з 01 грудня 2015 року (початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців) пенсії, призначені за статтею 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Ані Закон України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким зокрема статтю 37-1 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону № 889-VIII не визнані неконституційними, а тому такі підлягають застосуванню.

До того ж у своєму рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність), Конституційний Суд України зауважив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку із підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, тому у пенсійного органу не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини суд дійшов висновку, що підстави для перерахунку пенсії позивачу в зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців відсутні, позаяк законодавство не регламентує ані права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Як наслідок, відсутні підстави і для перерахунку пенсії позивача з урахуванням індексації останньої суми заробітної плати державного службовця.

Більше того, в заяві від 25 січня 2023 року про переведення з одного виду пенсії на інший позивач не просив здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки Жмеринської районної військової адміністрації від 04 квітня 2022 року № 01-43/598 з урахуванням індексації останньої заробітної плати державного службовця.

Як наслідок, пенсійний орган не відмовляв позивачеві у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням індексації, що свідчить про передчасність позовних вимог в цій частині.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 12 лютого 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, а тому на його користь слід стягнути 605,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Отже, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 605,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, пунктом 2.1 розділу 2 договору про надання правової допомоги від 12 грудня 2022 року, що укладений між адвокатом Шевчуком А.А. та Островерхим В.І., передбачено, що загальна вартість правової допомоги за цим договором становить 25000 гривень.

Оплата наданих юридичних послуг за цим договором може відбуватися шляхом здійснення 100% попередньої оплати або шляхом здійснення оплати протягом 7 днів після надання консультації з приводу доцільності перерахунку пенсії клієнта (пункт 2.2 розділу 2 договору).

У детальному описі наданих адвокатом послуг від 12 лютого 2024 року йдеться про загальну вартість наданих юридичних послуг в розмірі 30000 гривень.

Актом приймання-передачі наданих юридичних послуг від 12 лютого 2024 року підтверджується те, що адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги:

- аналіз рішення № 14 від 28 серпня 2023 року про відмову в перерахунку пенсії, аналіз листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14 лютого 2023 року вих. № 0200-0221-8/14126, аналіз пенсійного законодавства та судової практики, ознайомлення з матеріалами пенсійної справи, підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заяв про переведення з виду на вид, підготовка та подання до суду позовної заяви.

- надання консультації клієнту, а також консультації щодо перспективи ухвалення судом позитивного рішення.

Загальна кількість витраченого адвокатом часу становить 30 годин. Вартість 1 години наданих адвокатом послуг складає 1000 гривень. Загальна вартість наданих юридичних послу відповідно до договору розраховувалася наступним чином 1000*30=30000 гривень.

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 30000 гривень є досить завищеними.

Так, із акту приймання-передачі наданих юридичних послуг слідує, що адвокатом надавались довірителю такі послуги: аналіз рішення № 14 від 28 серпня 2023 року про відмову в перерахунку пенсії, аналіз листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14 лютого 2023 року № 0200-0221-8/14126; підготовка та подання заяв про перерахунок пенсії, аналіз пенсійного законодавства та судової практики; ознайомлення з матеріалами пенсійної справи; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заяв про переведення з виду на вид; підготовка та подання до суду позовної заяви; надання консультації.

На думку суду, надані адвокатом послуги охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної ним роботи (наданих послуг) є неспівмірним із складністю такої роботи.

Відтак послуги, що надавалися на виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги, пов`язані із складанням позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про надання послуг у більшому обсязі.

Крім того, адміністративна справа №120/1702/24 розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

Встановлені обставини вказують на недостатню обґрунтованість розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 гривень, а тому слушними є доводи представника відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву, що такий розмір є досить завищеним.

Відтак, на думку суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджено у розмірі 3000 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Водночас відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з урахуванням частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України половина від розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 гривень.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28 серпня 2023 року № 14.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести з 25 січня 2023 року ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 10.05.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович