Справа № 520/12398/24
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"09" травня 2024 р. № 520/12398/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , голови Харківської обласної громадської організації "Наука, освіта та правозахист" в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до Полтавського апеляційного суду (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 18), Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 , голова Харківської обласної громадської організації "Наука, освіта та правозахист", в інтересах засудженої ОСОБА_2 з позовом до Полтавського апеляційного суду, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача-1 по ненаданню ОСОБА_2 повного тексту ухвали від 22.04.24 р.;

- зобов`язати відповідача-1 надати осудженій на довічне позбавлення ОСОБА_2 повний текст ухвали та надати можливість ознайомитись зі справою;

- зобов`язати відповідача-2 надати можливість осудженій на довічне позбавлення ОСОБА_2 підготувати належним чином касаційну скаргу та подовжити строк перебування в ПУВП на три місяці;

- зобов`язати відповідачів сплатити моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. за нанесені моральні страждання, спричинені неправомірними дії та бездіяльність відповідачів по перешкоджанню ОСОБА_2 у підготовці касаційної скарги.

Разом з позовною заявою, надано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та ПУВП23 відправляти ОСОБА_2 до Кам`янської виправної колонії № 34 строком на три місяці для підготовки касаційної скарги та реалізації її права на захист у суді.

Розглянувши зазначену заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.1 ст.152 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти.(ч.2)

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.(ч.4)

Суд зазначає, що в порушення вимог п.2. ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову не містити повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти щодо позивача ОСОБА_2 ;

В порушення вимог п.3. ст.152 КАС України заява про забезпечення позову не містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Крім того, згідно п.п. 6 п. 3 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,3 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028 грн.

Отже за подання заяви про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір в розмірі 908,40 грн.

Проте заявником не надано доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Вказане прямо суперечить вимогам ч. 4 ст. 152 КАС України.

При цьому, в позовній заяві міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на п.7 ч.1 ст. 5, п. 13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір".

Дослідивши заявлене клопотання, суд зазначає наступне.

За правилами статті 2 Закону України Про судовий збір платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 5 Закону України Про судовий збір передбачені пільги щодо сплати судового збору для окремих категорій осіб.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Як встановлено частиною першою статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, згідно з частинами першою, другою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд зазначає, що зі змісту положень частини першої статті 60 КАС України слідує, що ряд суб`єктів наділені правом звернення до суду в інтересах інших осіб, проте позивачами у таких справах виступають безпосередньо самі особи.

Суб`єктами сплати судового збору є особи, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, а не їх представники, які вчиняють дії виключно від імені особи, в інтересах якої вони діють.

В разі звернення до суду Громадської організації в інтересах інших осіб, така Громадська організація є в розумінні Закону №3674-VІ платником судового збору, тобто наявність чи відсутність підстав для сплати судового збору пов`язана не зі статусом громадської організації, яка діє в інтересах певної особи, а безпосередньо з цією особою - позивачем. Таким чином, з`ясуванню підлягають обставини наявності у такої особи обов`язку сплачувати судовий збір чи наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення його сплати.

Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду наведеній в ухвалі від 26 грудня 2018 року по справі №804/3114/18.

Крім того суд зауважує, що позивачем по справі інтереси якого порушено, є ОСОБА_2 , тому висновок про звільнення від сплати судового збору суд може прийняти тільки після з`ясування питання щодо наявності пільг, встановлених статтею 5 Закону України Про судовий збір чи обставин, які вказують на скрутний майновий стан позивача.

Вказані висновки також наведені в ухвалі Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справа №820/5676/17

Щодо посилання заявника на п. 13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суд зазначає, що позовні вимоги про визнання неправомірними дії відповідача-1 по ненаданню ОСОБА_2 повного тексту ухвали від 22.04.24 р.; зобов`язання відповідача-1 надати осудженій на довічне позбавлення ОСОБА_2 повний текст ухвали та надати можливість ознайомитись зі справою; зобов`язання відповідача-2 надати можливість осудженій на довічне позбавлення ОСОБА_2 підготувати належним чином касаційну скаргу та подовжити строк перебування в ПУВП на три місяці; зобов`язати відповідачів сплатити моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. за нанесені моральні страждання, спричинені неправомірними дії та бездіяльність відповідачів по перешкоджанню ОСОБА_2 у підготовці касаційної скарги за своєю правовою природою не є вимогами про відшкодування шкоди заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Отже, на даний час відсутні підстави для несплати позивачем судового збору на підставі п.13 ч.2 ст. 3 Закону України Про судовий збір.

Крем того, суд зазначає, що заявником до поданого клопотання про звільнення від сплати судового збору, ніяких доказів майнового стану ОСОБА_2 , відомостей річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, на підтвердження обставин скрутного матеріального становища, або інших доказів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору відповідного Закону №3674-VІ не надано.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Отже, разом з заявою про забезпечення позову не надано доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 908,40 грн.

Таким чином, заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу або подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути без розгляду заяву представника позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.152, ст.154, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 294, ст. 295, ст. 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору - залишити без задоволення.

Заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Рубан В.В.