Справа № 405/1391/24
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 405/1391/24
провадження № 2-а/619/22/24
Рішення

іменем України

08 травня 2024 року,

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М.,за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу № 405/1391/24,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі:

- Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

- Управління патрульної поліції в Полтавській області,

- Інспектор 1 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції місті Кременчук УПП в Полтавській області молодший лейтенант поліції Білоус Євгеній Романович,

вимоги позивача: про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову ЕНА № 1483532 від 20.02.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за ч. 4 ст. 122 КУпАП, де зазначено, що 20.02.2024 о 15:28:04 в с. Підгорівка траса М22 Полтава-Олександрія 73 км, водій, керуючи ТЗ перевищив встановлені обмеження руху більше як на 50 км/год, а саме рухався зі швидкістю 104 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam TC008455 БК 476203, чим порушив п. 12.4.ПДР порушення швидкісного режиму в населеному пункті. Він вважає, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також факту того, що під час винесення оскаржуваної постанови працівник поліції не з`ясував всі обставини справи, що є обов`язком поліцейського під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та не встановив ознак адміністративного правопорушення та можливий склад правопорушення. Прилад не був встановлений стаціонарно та тримаючи його у руках міг дати похибку у вимірюванні швидкості на відстані бульше, ніж 700 м. Водночас, знаходячись у населенному пункті, працівники поліції, фіксуючи швидкість автомобіля, на відстані у більш, ніж 700 м, могли здійснювати фіксацію його руху за межами населенного пункту, тобто за межами дії відповідного знаку передбаченого ПДР. Ані до постанови, ані на місці складання постанови не надано належних доказів того, на якій відстані від знаку «Початок населеного пункту» перебували працівники поліції та здійснювали фіксацію приладом TruCam. Незазначення поліцейськими в адміністративних матеріалах кута між напрямком руху автомобіля та положенням приладу TruCam призводить до унеможливлення вирахувати реальну швидкість автомобіля за обставин «ефекту косинусу». Працівниками поліції не надано доказів, які б відповідали вимогам ст. 73-76 КАС України та підтверджували факт вчинення правопорушення. При проведенні фіксації прилад TruCam не може триматися руками, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (5.70).

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Частиною 3 статті 194 КАС України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У судове засідання представники відповідачів не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу до електронних кабінетів та трекінги відстеження Укрпошти.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Крім того, судом враховуються вимоги ч. 1 ст. 286 КАС України про те, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 01.03.2024 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з зазначеним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.03.2024 адміністративну справу передано за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області на підставі п. 2, ч. 1, ст. 29 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024 справу № 405/1391/24 розподілено судді Нечипоренко І.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Ухвалою суду від 29.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд на 08.05.2024.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Як убачається з постанови серії ЕНА № 1483532 від 20.02.2024, складеної інспектором 1 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції місті Кременчук УПП в Полтавській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 ,20.02.2024 о 15:28:04 в с. Підгорівка траса М22 Полтава-Олександрія 73 км, водій ОСОБА_1 керував ТЗ, перевищив встановлені обмеження руху більш як на 50 км/год, а саме рухався зі швидкістю 104 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam TC008455 БК 476203, чим порушив вимоги п. 12.4.ПДР порушення швидкісного режиму в населеному пункті, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при розгляді справи звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, якими передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи суд зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам ст. 73-76 КАС України та належно підтверджували би факт допущення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Так, позивачем вказано про наявність сумнівів щодо коректності результатів вимірювання.

Вимірювач, яким здійснювався замір швидкості транспортного засобу лазерний, який призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів (ТЗ) в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 4 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини четвертої статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст. 31 Закону "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом з тим, суд зауважує, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», у якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що імперативними положеннями частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає вказує, що ані оскаржувана постанова, ані матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відтак, на переконання суду, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 241-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1483532 від 20.02.2024, винесену інспектором 1 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції місті Кременчук УПП в Полтавській області молодшим лейтенантом поліції Білоусом Є.Р. про притягнення до адміністративної відповідальносі ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження, проживання чи перебування:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

- Батальйон патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, буд. 3;

- Управління патрульної поліції в Полтавській області, місцезнаходження: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчцуька, буд. 2В;

- Інспектор 1 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції місті Кременчук УПП в Полтавській області молодший лейтенант поліції Білоус Євгеній Романович, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, буд. 3.

Суддя І. М. Нечипоренко