Справа № 520/20233/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 р. Справа № 520/20233/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/20233/23

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо невиконання пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року;

- зобов`язати Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), передбачену вимогами пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року;

- зобов`язати Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у відсотках визначених у наказах Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум.

- зобов`язати Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 26 серпня 2005 року по день фактичної виплати надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), передбаченої вимогами пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 та премії у відсотках, визначених у наказах Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба за період 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо невиконання пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» при нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року.

Зобов`язано Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), передбачену вимогами пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року.

Зобов`язано Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у відсотках визначених у наказах Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтовування апеляційної скарги зазначив, що в Указі Президента України «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 23.02.2002 р. №173/2002 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям (крім військовослужбовців Служби безпеки України, Управління державної охорони України та військовослужбовців строкової військової служби) установлено щомісячні надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років). Оклади грошового забезпечення в свою чергу складаються з окладу за військове звання та посадового окладу. Таким чином, при розрахунку цієї надбавки, враховується саме три показники грошового забезпечення. На переконання апелянта, заборгованості перед позивачем Університет не має.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у відповідача, до якої увійшов період, зокрема, з 26.08.2005 (початок зарахування до списків особового складу) року по 01.01.2008 р., що вбачається з копії листа відповідача від 21.07.2023 року.

Звільнений з ХНУПС 16.11.2021 року, що підтверджується копією довідки відповідача від 06.07.2023 про грошове забезпечення до моменту звільнення та є пенсіонером, згідно ЗУ № 2262-ХІІ, про що додано свідчить пенсійний протокол.

В адміністративному позові позивач зазначив, що він випадково дізнався про наявність позитивної судової практики відносно нарахування та виплати колишнім військовослужбовцям за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2008 року надбавки у розмірі 100% грошового забезпечення, яка передбачена пунктом 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002, а тому, з метою з`ясування обставин нарахування та виплати такої надбавки звернувся за правовою допомогою.

У процедурі надання позивачу правової допомоги було отримано довідку ХНУПС від 21.07.2023 року №1087-1 про розмір його грошового забезпечення за період з 26.08.2005 (початок зарахування до списків особового складу) року по 01.01.2008 р.

Позивач у позові посилається на те, що із зазначеної довідки вбачається, що відповідачем не виконувалися вимоги Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не виплачувалась надбавка у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), що вплинуло на розмір премії та в цілому на розмір грошового утримання за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої дійшов висновку, про доведеність та підтвердженість обставини протиправної бездіяльності відповідача щодо невиконання пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року, що призвело до зменшення суми премії та сукупно усього грошового забезпечення, передбаченого законодавством, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення пов`язаної із цим частини позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 23.02.2002 р. №173/2002 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям (крім військовослужбовців Служби безпеки України. Управління державної охорони України та військовослужбовців строкової військової служби) встановлено щомісячні надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років).

Водночас, згідно зі статтею 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26.12.2011 р. №20-рп/2011, встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Колегія суддів вказує, що відповідач по справі є розпорядником коштів третього ступеня та здійснює нарахування у межах коштів, передбачених на ці цілі з боку вищого довольчого органу, відповідно до бюджетних асигнувань.

Статтею 2 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 р. №3166-У1 визначено, що міністерства діють за принципом єдиноначальності.

Підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, не можуть здійснювати владні повноваження, крім випадків, визначених законом.

До завдання міністерств належить забезпечення нормативно-правового регулювання, узагальнення практики застосування законодавства тощо (стаття 7 Закону України №3166- VI).

Отже, відповідними повноваженнями наділені всі міністерства.

Відповідач належить до сфери управління Міністерства оборони України. Відповідач не наділений повноваженнями міністерства, зокрема щодо нормативно- правового регулювання. Однак, з огляду на принцип єдиноначальності Відповідач зобов`язаний виконувати накази, рішення, розпорядження міністерства, оскільки накази міністерства є обов`язковими до виконання (ст. 14 закону України №3166-УІ).

Жодних розпоряджень відносно питання, що є одним з предметів спору (тобто щодо виплати щомісячні надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення у період з 01.01.2003 р. по 01.01.2008 р.) з боку Міноборони України не надходило, що виключає, на думку колегії суддів, існування протиправної бездіяльності у діях Університету.

Щодо особливостей забезпечення проведення остаточного розрахунку при звільненні у військовому законодавстві, колегія суддів зазначає наступне.

Спеціальним нормами законодавства, положення якого підлягають преюдиціальному застосуванню до спірних правовідносинах є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011- XII), Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 із змінами (далі - Положення №1153/2008), Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170.

Так, частиною 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом першим частини 3 статті 24 Закону № 2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення Закону №2011-XII не передбачають можливості притягнення Університету до такого виду майнової відповідальності як стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також відповідних відсильних норм про право військовослужбовців щодо отримання зазначеного виду компенсації у разі непроведения остаточного розрахунку у день їх виключення зі списків особового складу.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 22.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначив, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

При цьому, абзацом третім пункту 242 Положення №1153/2008 визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу університету має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу.

Таким чином, у військовому законодавстві механізм гарантування повного та своєчасного розрахунку при звільненні з військової служби забезпечується не шляхом виплати власником підприємства, установи, організації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а шляхом надання військовослужбовцю права продовжувати службу та, відповідно, отримувати грошове забезпечення до проведення з ним усіх необхідних розрахунків.

Тобто зазначений механізм гарантування своєчасного розрахунку при звільненні з військової служби передбачений спеціальним законодавством, він має свою специфіку (особливості), а тому твердження позивача про неврегульованість вказаного питання спеціальним законодавством є безпідставним.

Колегія суддів наголошує, що позивач не скористався своїм правом, передбаченим абзацом 3 пункту 242 Положення №1153/2008.

З матеріалів справи встановлено, що при звільненні з позивачем був проведений повний розрахунок з дотриманням діючого законодавства. Жодних заперечень щодо розрахунку від позивача не надходило.

Позивач погодився з наказом начальника Університету, згідно якого його було розраховано та виключено зі списків особового складу Університету та знято з усіх видів забезпечення. Вказаний наказ, також позивачем не оскаржувався.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в Указі Президента України «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 23.02.2002 р. №173/2002 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям (крім військовослужбовців Служби безпеки України, Управління державної охорони України та військовослужбовців строкової військової служби) установлено щомісячні надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років).

Оклади грошового забезпечення в свою чергу складаються з окладу за військове звання та посадового окладу. Отже, при розрахунку цієї надбавки, враховується саме три показники грошового забезпечення.

Таким чином, колегія суддів дослідивши довідку ХНУПС від 21.07.2023 року №1087-1 про розмір його грошового забезпечення за період з 26.08.2005 (початок зарахування до списків особового складу) по 01.01.2008 (а.с. 11-13) встановила, що надбавка у розмірі 100% ОСОБА_1 виплачувалась, отже заборгованості перед позивачем Університет не має.

Враховуючи викладене вище, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо невиконання пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» при нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року; зобов`язання Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), передбачену вимогами пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року; зобов`язання Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у відсотках визначених у наказах Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 року по справі №520/20233/23, в частині задоволення позовних вимог прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 по справі №520/20233/23 - скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо невиконання пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» при нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року; зобов`язання Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), передбачену вимогами пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 «Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року; зобов`язання Харківський Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у відсотках визначених у наказах Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба за період з 26 серпня 2005 року по 01 січня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Прийняти в скасованій частині постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 року по справі №520/20233/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич