Справа № 140/4359/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4359/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності щодо не знищення конфіскованого майна протягом тривалого часу та не виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників; зобов`язання виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Горохівського районного суду Волинської області від 17.06.2021 по справі №155/828/21 на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 170 гривень, присуджено стягнути судовий збір у розмірі 454 грн та конфіскувати на користь держави фальсифіковані алкогольні напої, а саме: 75 картонних коробок об`ємом 10 літрів кожна з написом «Пшенична» у яких міститься прозора рідина із запахом спирту. З примусового виконання постанови Горохівського районного суду Волинської області від 17.06.2021 по справі №155/828/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відкрите виконавче провадження ВП №66320937. Одночасно державним виконавцем внесено відомості про позивача до Єдиного реєстру боржників.

Позивач покликається на те, що станом на дату подання позовної заяви постанова суду щодо конфіскації та в подальшому знищенні алкоголю державним виконавцем не виконані та відповідно не видалено з Єдиного реєстру боржників інформацію про нього.

При цьому ОСОБА_1 зауважує, що штраф у розмірі 454 грн та судовий збір ним сплачений у повному розмірі.

Позивач зазначає, що тривале невиконання постанови суду щодо конфіскації (знищення) майна зумовлює безпідставне перебування позивача в Єдиному реєстрі боржників за відсутності на те правових підстав. Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна, проте позивач не має невиконаних майнових зобов`язань та майна, яке підлягає конфіскації. Наявність запису в реєстрі боржників порушує та обмежує його конституційні права, оскільки створює негативні наслідки, які полягають в обмежені права розпоряджатися своїм майном.

При цьому вказує, що у нього відсутні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду в частині конфіскації, оскільки таке виконання покладається на державного виконавця.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням параграфу 2 глави 11 розділу II КАС України. Судове засідання призначено на 10:15 30 квітня 2024 року.

В судове засідання, призначене на 10:15 30.04.2024 сторони не прибули, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11:00 08.05.2024.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 07.05.2024 №15132 відповідач пред`явлені позовні вимоги заперечив та просив відмовити у їх задоволенні з підстав правомірності їхніх дій та правових підстав для виключення позивача з Єдиного реєстру боржників до того моменту, поки не буде виконане рішення суду в частині конфіскації, відсутні. Державним виконавцем вчиняються дії щодо знищення конфіскованого майна. Відділом заплановано винесення питання щодо включення майна за ВП №66320937 для розгляду на наступному засіданні із розпорядження конфіскованим майном.

Представник позивача 07.05.2024 подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, зокрема передбаченої частиною 7 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 2 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою Горохівського районного суду Волинської області від 17.06.2021 по справі №155/828/21 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 177-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн, а також конфісковано на користь держави фальсифіковані алкогольні напої, а саме 75 картонних коробок об`ємом 10 літрів кожна з написом «Пшенична» у яких міститься прозора рідина із запахом спирту.

Другим відділом ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 29.07.2021 відкрито виконавче провадження №66320937 з виконання зазначеної постанови суду.

З огляду на відкриття виконавчого провадження №66320937 відомості про боржника ОСОБА_1 були внесені до Єдиного реєстру боржників.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону №1403-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 9 Закону №1404-VIII визначено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна (частина перша).

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення (частина друга статті 9 Закону №1404-VIII).

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 9 Закону №1404-VIII).

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (частина дев`ята).

Аналогічні норми передбачені Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 (далі - Положення № 2432/5), відповідно до пункту другого розділу І якого, Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Так, згідно з пунктами шостим, сьомим розділу Х Положення №2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: 1) про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.

Аналізуючи вищенаведені приписи Закону №1404-VІІІ та Положення №2432/5 слід дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Водночас за встановлених обставин даної справи виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників повинно бути наслідком фактичного виконання вироку суду в частині конфіскації вилученого майна, за яким винесено постанову суду.

Разом з тим, мета ведення Єдиного реєстру боржників полягає саме в оприлюдненні в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Таким чином, в разі відсутності у особи невиконаних майнових зобов`язань та необхідності збереження її майна з метою виконання зобов`язання за рішенням суду така особа не повинна перебувати в Єдиному реєстрі боржників з огляду на мету його ведення.

Як встановлено судом, позивач внесений до Єдиного реєстру боржників з огляду на відкриття Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області 29.07.2021 виконавчого провадження з виконання постанови Горохівського районного суду Волинської області від 17.06.2021 по справі №155/828/21, про конфіскацію на користь держави фальсифікованих алкогольних напоїв.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №1404-VIII боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Так, обов`язок щодо виконання постанови суду в частині конфіскації вилученого майна покладений на ОСОБА_1 як боржника.

Проте, суд зазначає, що в силу вимог частини першої статті 62 Закону №1404-VIII виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, відповідні дії на виконання рішення суду щодо конфіскації майна повинен вчинити виключно орган державної виконавчої служби.

При цьому у позивача відсутні жодні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення в частині конфіскації майна, і безпосереднє виконання рішення в цій частині не залежить від його волі, оскільки він не має правових підстав розпорядитися конфіскованим майном, що вилучене в нього в межах виконавчого провадження, в тому числі здійснити його знищення, та взагалі не має до нього доступу.

Із досліджених матеріалів справи слідує, що 21 травня 2021року згідно протоколу про вилучення речей та документів у ОСОБА_1 вилучено 75 картонних коробок з написом «Пшенична» об`ємом 10 літрів кожна у яких міститься прозора рідина із запахом спирту. Вилучене майно знаходитиметься у ТОВ «Волинь Євробізнес» (м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 3А).

Разом з тим, тривале невиконання рішення щодо конфіскації майна за відсутності обов`язку позивача у його виконанні зумовлює наявність відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників.

При вирішені цього спору суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Оскільки у ОСОБА_1 відсутні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання постанови суду в частині конфіскації та в подальшому знищенні, а такі зобов`язання покладені виключно на орган державної виконавчої служби, позивач не може бути боржником у контексті частини другої статті 15 Закону 1404-VIII.

При цьому законність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2021 №66320937, у якій ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, суд під сумнів не ставить та враховує, що інших зобов`язань за постановою суду, зокрема, щодо сплати штрафу в сумі 170 грн позивач не має, позаяк даний штраф ним сплачено, що не заперечується відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність інформації щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників при відсутності положень законодавства, що передбачають можливість її виключення у зв`язку з тривалим невиконанням органом державної виконавчої служби постанови суду в частині конфіскації майна, не є пропорційним заявленій в законодавстві легітимній меті.

Таким чином, виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, враховуючи відсутність у позивача реального обов`язку з виконання постанови суду при наявності такого обов`язку виключно у органу державної виконавчої служби, права позивача не повинні обмежуватись шляхом наявності відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників. При цьому, такі відомості не відповідають дійсним обставинам (алкогольні напої вилучені).

Як наслідок, відомості щодо позивача мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників.

При цьому можливість виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення прямо передбачена пунктом 23 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Приймаючи рішення у даній справі, суд не вбачає протиправної бездіяльності державного виконавця в частині невиконання постанови суду щодо конфіскації алкогольних напоїв, оскільки таке невиконання зумовлене не знищенням (утилізацією) алкогольних напоїв комісією, що в свою чергу не залежить від волі державного виконавця (п. 18, 21 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №985). Отже, в цій частині позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, та беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про часткове задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача виключити позивача з Єдиного реєстру боржників.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір в сумі 1 211, 20 грн згідно з квитанцією №1849-92 від 18.04.2024.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 605(шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, ).

Суддя А.Я. Ксензюк