Справа № 120/17420/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 травня 2024 р. Справа № 120/17420/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо невірного обчислення розміру окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 % посадового окладу з врахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та премії у розмірі 513% від посадового окладу.

Крім того, позивач покликається на те, що невірне визначення вищезазначених складових його грошового забезпечення зумовило нарахування та виплату в меншому розмірі грошової компенсації за 23 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошової компенсації за 5 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік та 2023 рік, 60 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних місяців служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Ухвалою від 24.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

В подальшому, ухвалою від 29.03.2024 до участі у справу в якості співвідповідача залучено військову частину НОМЕР_2 .

У встановлений судом строк представником військової частини НОМЕР_2 подав відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема, у відзиві представник військової частини навів детальний розрахунок спірних складових грошового забезпечення позивача із його нормативно-правовим обґрунтуванням.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, старший солдат ОСОБА_1 з 02.03.2022 проходив військову службу по мобілізації.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2023 №210 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від « 27» липня 2023 року №19-PC за підпунктом «г» (через сімейні обставини) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і чи II групи, пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII, з 30 липня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини.

Згідно вказаного наказу, вирішено виплатити позивачу: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби з 01 по 30 липня 2023 року у розмірі 513% від посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 30 липня 2023 року; грошову компенсацію за 23 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік в порядку, передбаченому абз.3 п.14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; грошову компенсацію за 5 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік в порядку, передбаченому абз.3 п. 14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; грошову компенсацію за 14 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік та за 2023 рік, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», п. 12 ст. 12 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.11.1993 №3551-XII; одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, відповідно до Порядку та умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних місяці служби; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, передбачену наказом МО України від 07.06.2018 №260.

19.08.2023 на картковий рахунок позивача надійшли кошти з призначенням «заробітна плата додаткова винагорода» у розмірі 32 258,06 грн. та у розмірі 19 354,84 грн. З доданих до матеріалів справи скрін-шотів про отриману заробітну плату, виплата остання ОСОБА_1 була здійснена військовою частиною НОМЕР_2 , як юридичною особою на грошовому забезпечення якої перебуває військова частина НОМЕР_1 .

Позивач вважає, що відповідачі при здійсненні обрахунку належних йому при звільненні коштів, застосували невірний тарифний коефіцієнт, внаслідок чого було зменшено розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, що, в свою чергу призвело й до зменшення інших виплат при звільненні.

Не погоджуючись з нарахованими та виплаченими відповідачем розмірами грошового забезпечення за період 01.07.2023 по 30.07.2023, що вплинуло на зменшення інших визначених у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2023 №210 належних ОСОБА_1 виплат при звільненні з військової служби, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Відповідно додатку 1 Постанови №704 за тарифним розрядом 6 визначено коефіцієнт 1,65.

Згідно примітки 1 до додатку 1 Постанови №704 зазначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.

Відповідно тарифний розряд становить 1762*1,65 = 2907,30 грн. З урахуванням заокруглення до 10 гривень, відповідно до примітки 1 до додатку 1 Постанови №704 правильний розмір посадовий оклад становить 2910,00 грн.

Відповідно до розділу XXXI наказу МОУ 260 від 07.06.2018 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Відповідно, розмір посадового окладу позивачу визначено та виплачено за період з 01 по 30 липня 2023 року і становить 2910/31*30=2816,13 грн.

Відповідно до додатку 14 Постанови 704 військовослужбовець є старшим солдатом. Коефіцієнт за даним військовим званням становить - 0,34. Відповідно до примітки 1 до додатку 14 Постанови зазначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.

Відповідно, оклад за військовим званням становить 1762*0,34=599,08 грн.

З урахуванням заокруглення до 10 гривень, відповідно до примітки 1 до додатку 14 Постанови №704 правильний розмір окладу за військовим званням становить 600,00 грн.

Відповідно розмір окладу за військовим званням, що належав виплаті позивачу за період з 01 по 30 липня 2023 року становив 600/31*30=580,65 грн. Вислуга років військовослужбовця підпадає під категорію 1-5 років і становить 25% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням.

Відповідно, надбавка за вислугу становить (2816,13+580,65)*0,25=849,20 грн.

Надбавка за особливості проходження військової служби становить 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років і становить (2816,13+580,65+849,20)*0,65=2759,89 грн.

Премія для даного військовослужбовця для 6 тарифного розряду становить 513% від посадового окладу і становить 2816,13*513%=14446,75 грн.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №210 від 30.07.2023 позивачу виплачено компенсацію за 28 днів основної відпустки та 28 дні додаткової відпустки.

Відповідно до розділу XXXI наказу 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Розмір місячного грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 становить 22167,68 грн (посадовий оклад 2910,00 грн.; оклад за військовим званням 600,00 грн.; надбавка за вислугу років 25% - 877,50 грн.; надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 2851,88 грн.; премія 513% - 14928,30 грн.). Відповідно, виплата компенсації за невикористану відпустку становить 22167,68/30*56=41379,66 грн.

Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014, якою визначено що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі -військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №210 від 30.07.2023 зазначена допомога була виплачена у розмірі 60% місячного грошового забезпечення (4% за 15 повних місяців служби і становить 22167,68*60%=13300,61 грн.

Отже загальна сума виплати згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №210 від 30.07.2023 становить 75132,89 грн. і включає в себе: посадовий оклад 2816,13 грн.; оклад за військовим званням 580,65 грн.; надбавка за вислугу років 25% - 849,20 грн.; надбавка за особливості проходження військової служби 65% - 2759,89 грн.; одноразова допомога при звільненні 13300,61 грн.; компенсація за невикористану відпустку 41379,66 грн.; премія 513% - 14446,75 грн.

Зазначена сума 75132,89 грн. була зарахована на картковий рахунок позивача 05.08.2023, що підтверджує відомість зарахувань грошового забезпечення .

Також, як повідомив представник військової частини НОМЕР_2 , згідно на наказів командира військової частини НОМЕР_1 на виплату додаткової винагороди за липень 2023 року позивач отримав додаткову винагороду за період з 01 по 30 липня 2023 року.

Виплату відповідної додаткової винагороди здійснено згідно Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та телеграми Міністерства оборони України 912/3/29 від 23 червня 2022 року в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок на місяць з розрахунку пропорційно прослуженому часу за 20 днів і відповідно становить 30000/31*20=19354,84 грн, а також в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок на місяць з розрахунку пропорційно прослуженому часу за 10 днів і відповідно становить 100000/31*10=32358,06 грн.

Зазначені виплати додаткової винагороди, згідно відомості зарахувань грошового забезпечення, були зараховані на картковий рахунок позивача 19.08.2023.

В контексті наведеного, суд врахує, що мотиви позовної заяви, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, пов`язані виключно з невірним, на думку позивача, застосуванням тарифного коефіцієнта, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено наведені в позовній заяві посилання сторони позивача на допущення відповідачем протиправних дій (бездіяльності) щодо невірно обчислення розміру грошового забезпечення за період 01.07.2023 по 30.07.2023 та, як наслідок, визначених у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.07.2023 №210 належних ОСОБА_1 виплат при звільненні з військової служби.

Разом з тим, надаючи оцінку позовним вимогам в частині не виплати при звільненні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, то суд зазначає наступне.

Згідно із п. 1, 2, 7, 9 розділу XXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Аналіз даних правових норм свідчить про те, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється виключно за рапортом військовослужбовця з обґрунтуванням наявності визначених підстав, а умовами проведення означеного платежу є окреме рішення Міністра оборони України та фізична наявність видатків на асигнування у кошторисі Міністерства оборони України.

Тобто, основою виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є звернення військовослужбовця до командира військової частини з рапортом.

У відзиві на позовну заяві представник військової частини НОМЕР_2 повідомив, що до військової частини не надходив рапорт позивача із відповідними підтверджуючими документами, що підтверджували обставини, згідно якими передбачено виплати матеріальної допомоги згідно вищезазначеного листа.

Суд відповідні доводи представника військової частини НОМЕР_2 оцінює критично, адже такі спростовуються тим, що в прийнятому командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) наказі від 30.07.2023 №210 про виключення старшого солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, визнано за позивачем право на отримання відповідного виду соціальної допомоги, а саме наказано виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, передбачену наказом МО України від 07.06.2018 №260.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не здійснивши нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, оскільки право на отримання позивачем відповідної соціальної виплати визнано у командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) у прийнятому наказі від 30.07.2023 №210.

З метою повного відновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік , передбачену наказом МО України від 07.06.2018 №260

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині зобов`язання виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати то суд зазначає, що право позивача на отримання відповідної компенсації може буде порушеним лише після виплати заборгованості за відповідний період (в даному випадку - матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік), та лише за умови не виплати компенсації у тому ж місяці.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є передчасними, а відтак не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, передбачену наказом МО України від 07.06.2018 №260.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, передбачену наказом МО України від 07.06.2018 №260.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна