Справа № 500/939/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/939/24

23 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (надалі - позивачка), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з досягненням віку в липні 2020 року (55 років), необхідного для призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням п.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», 10 жовтня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - відповідач) з завою про призначення пенсії за віком.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням про відмову у призначенні пенсії №46 від 17.10.2023, оформленим супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за реєстраційним №1900-0215-8/46158 від 30.10.2023 (копія додається) відмовив позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з недостатнім страховим стажем. До страхового стажу не зараховано період роботи з 25.11.2002 до 24.04.2003 в ВАТ Плодорозсадник «Скала- Подільський».

Позивач вважає рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправним та звернувся до суду за захистом своїх прав. Відмова відповідача у призначенні та виплаті їй пенсії є незаконною.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 01.03.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Необхідний страховий стаж для призначення вказаного виду пенсії Позивачу становить 22 роки.

Згідно наданих документів встановлено, що вік ОСОБА_1 - 58 років 3 місяці, страховий стаж становить лише 21 рік 7 місяців 4 дні.

Документами підтверджено, що Позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю 15 років 7 місяців 5 днів станом на 01.01.1993 6 років 8 місяців 6 днів.

До страхового стажу не зараховано період роботи Позивача у ВАТ Плодорозсадник «Скала-Подільський» з 25.11.2002 по 24.04.2003, оскільки у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про роботу та сплату страхових внесків.

Вказаний період роботи можливо підтвердити результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.10.2023 №46 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 12.03.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 03.03.1999 підтверджується особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія паспорта додається).

Відповідно з карткою платника податків від 10.07.1998 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 присвоєно ОСОБА_1 (копія картки додається).

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Тому для призначення пенсії позивачем окрім інших документів пред`явлено трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_3 , яка заповнена 20.02.1986 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія додається). Однак, відповідачем при розгляді заяви про призначення пенсії не враховано страховий стаж передбачений вказаною трудовою книжкою за період з 25.11.2022 по 25.04.2003.

Зокрема, згідно з записами в трудовій книжці ОСОБА_1 :

- 25 листопада 2002 року прийнятий на сезонну роботу для обрізки дерев в ВАТ Плодорозсадник «Скала-Подільський»;.

- 25 квітня 2003 року звільнений за закінченням сезону.

10 жовтня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - відповідач) з завою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням про відмову у призначенні пенсії №46 від 17.10.2023, оформленим супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за реєстраційним №1900-0215-8/46158 від 30.10.2023 (копія додається) відмовив позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з недостатнім страховим стажем. До страхового стажу не зараховано період роботи з 25.11.2002 до 24.04.2003 в ВАТ Плодорозсадник «Скала- Подільський».

Позивач не згідний із рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №46 від 17.10.2023 року про відмову в призначенні та виплаті йому пенсії, а тому звернувся до суду для захисту прав та законних інтересів.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).

За змістом статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 етап і 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлений порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Поняття «страховий стаж» введено в дію з 1 січня 2004 року Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наявність стажу прямо пов`язана зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тобто з 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише, ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності иим Законом (частина друга статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Періоди трудової діяльності та інші Періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Весь трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, враховується до страхового стансу на умовах раніше діючого законодавства. Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені cm. 5б Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, у законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у статті 56 Закону .України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення Пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як видно з матеріалів справи, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірний період і є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення. А тому, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи для призначення пенсії період роботи з 25 листопада 2002 року по 25 квітня 2003 року згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_3 , яка заповнена 20.02.1986 на ім`я ОСОБА_1 , що становить 5 місяців.

Отже, врахований відповідачами страховий стаж позивача становить 21 рік 07 місяців 04 днів. Неврахований відповідачами страховий стаж згідно даних трудової НОМЕР_4 шляхом простих математичних підрахунків становить 5 місяців.

Таким чином, в сукупності страховий стаж позивача становить понад 22 роки. Відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на пенсію у віці 55 років при стажі роботи понад 22 роки. Згідно із ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Звернення за призначенням пенсії мало місце 10 жовтня 2023 року, що вбачається з рішення відповідача.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.І Європейської Соціальної Хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах тау спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії №46 від 17.10.2023, оформленим супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за реєстраційним №1900-0215-8/46158 від 30.10.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», порушені права позивача, оскільки він має право на соціальний захист, проте внаслідок відмови, позбавлений такого права.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, щодо позовних вимог про "зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 10 жовтня 2023 року", то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.10.2023 року про призначення їй пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 10.01.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №46 від 17.10.2023, оформленим супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за реєстраційним №1900- 0215-8/46158 від 30.10.2023, в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , яка заповнена 20.02.1986, в ВАТ Плодорозсадник «Скала-Подільський» з 25 листопада 2002 року по 24 квітня 2003 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.10.2023 року про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачений судовий збір в розмірі 605 грн (шістсот п`ять) 60 копійок, відповідно до квитанції від 10.01.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська область,65012 код ЄДРПОУ/РНОКПП 20987385).

Головуючий суддя Подлісна І.М.