Справа № 480/748/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2024 року Справа № 480/748/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/748/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву від 13.09.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до п. «а» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зарахувавши до її пільгового та страхового (загального) стажу наступні періоди: період навчання з 26.09.1996 по 03.03.1997 згідно з дипломом № 005457; період роботи на посаді за Списком № 1 з 15.03.2002 по 02.08.2016 відповідно довідки від 14.03.2023 № 25-04-95, виданої АТ «Сумське НВО».
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачам для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Також даною ухвалою було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Копія даної ухвали була направлена Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області через систему "Електронний суд" та отримана ним 08.02.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 55). Проте вимоги суду не виконано, відзиву на позовну заяву суду надано не було.
При цьому представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було надано через систему "Електронний суд" витребувані судом докази (а.с. 61-78).
Також представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було надано пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку 50 років. При цьому вік заявника 45 років. Відповідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж складає 23 роки 4 місяці 5 днів, пільговий стаж за Списком № 1 відсутній, що є недостатнім для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу: - період навчання з 26.09.1996 по 03.03.1997 згідно свідоцтва №005457, оскільки відсутня інформація про присвоєння робітничої кваліфікації. Також не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 15.03.2002 по 02.08.2016 згідно довідки, що визначає право на пенсію на пільгових умовах від 14.03.2023 № 25-04-95 видана АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", оскільки зазначена довідка не відповідає вимогам додатку № 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (а.с. 57-58).
Ненадання у встановлений ухвалою суду строк відзиву, суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства, кваліфікує як визнання позову.
Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працювала, зокрема, з 15.03.2002 по 02.08.2016 року на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання у Відкритому акціонерному товаристві "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", в подальшому перейменованому у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", яке перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (а.с. 22-25).
Про даний факт також зазначено у довідці від 14.03.2023 року № 25-04-95 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (а.с.49).
Позивач 12.01.2024 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 (а.с. 75).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 18.01.2024 № 55 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та з недосягненням пенсійного віку 50 років (а.с. 76). При цьому в даному рішенні зазначено, що вік заявниці 45 років. Страховий стаж особи становить 23 роки 04 місяці 05 дні.

Крім того в оскаржуваному рішенні зазначено, що за наданими документами до страхового стажу не зарахований період навчання з 26.09.1996 р. по 03.03.1997 р., згідно свідоцтва №005457, оскільки відсутня інформації про присвоєння робітничої кваліфікації. До пільгового стажу не зарахований період роботи з 15.03.2002 р. по 02.08.2016 р., оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №25-04-95 від 14.03.2023 р. не відповідає додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, а саме, уточнююча довідка завірена підписом керівника та відділу кадрів, а документального обгрунтування відсутності в штаті підприємства посади головного бухгалтера та покладання його обов`язків на директора підприємства чи працівника відділу кадрів не надано.

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Отже з оскаржуваного рішення судом встановлено, що підставами для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, є відсутність необхідного пільгового стажу роботи та недосягнення пенсійного віку 50 років. При цьому до пільгового стажу позивача не зарахований період роботи з 15.03.2002 р. по 02.08.2016 р., оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №25-04-95 від 14.03.2023 р. завірена підписом керівника та відділу кадрів. Також до страхового стажу не зарахований період навчання з 26.09.1996 р. по 03.03.1997 р., згідно свідоцтва №005457, оскільки відсутня інформації про присвоєння робітничої кваліфікації.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.08.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) розділом XIVІ, який містить пункт 1 частини 2 статті 114 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213- VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Законом № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом а статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (далі - Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення № 1-р/2020 Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік - у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року по справі № 360/3611/20 (провадження № 11-209заі21).

З матеріалів справи, а саме з копії оскаржуваного рішення судом встановлено, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою від 12.01.2024 року, вік позивача становить 45 років, що відповідає приписам Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020.

Водночас з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.01.2024 № 55, суд вбачає, що, зокрема, до пільгового стажу позивача не зарахований період роботи з 15.03.2002 р. по 02.08.2016 р. оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №25-04-95 від 14.03.2023 р. не відповідає додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, а саме уточнююча довідка завірена підписом керівника та відділу кадрів, а документального обгрунтування відсутності в штаті підприємства посади головного бухгалтера та покладання його обов`язків на директора підприємства чи працівника відділу кадрів не надано (а.с. 76).

При цьому згідно довідки Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" від 14.03.2023 року № 25-04-95 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач у період з 15.03.2002 по 02.08.2016 року працювала повний робочий день в АТ "Сумське НВО" за посадою дефектоскопіст рентгено-гаммаграфіювання та безпосередньо була зайнята у виробничих галузях економіки (а.с. 49).

Крім того у вище зазначеній довідці зазначено, що дана посада передбачена підрозділом 5 розділу ХХІІ Списка 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36.

Тобто фактично до пільгового стажу позивача не було зараховано період з 15.03.2002 по 02.08.2016 року у зв`язку з не прийняттям до уваги довідки Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" від 14.03.2023 року № 25-04-95, з підстав завіренння її підписом керівника та відділу кадрів.

Проте суд зазначає, що статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи, а саме, з копії трудової книжки НОМЕР_1 суд вбачає, позивач працювала, зокрема, з 15.03.2002 по 02.08.2016 року на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання у Відкритому акціонерному товаристві "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", в подальшому перейменованому у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", яке перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (а.с. 22-25).

При цьому судом враховано, що в трудовій книжці також містяться записи про проведення атестації даного робочого місця та в матеріалах справи містяться накази про результати атестації робочих місць за умовами праці, відповідно до яких посада дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання віднесена до переліку робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за віком згідно Списку №1 (а.с. 36-48).

Зауваження щодо її оформлення у відповідача відсутні.

Крім того відповідно до розрахунку стажу, спірний період роботи зарахований відповідачем до страхового стажу позивача (а.с. 75 (зворотній бік).

Відтак суд зазначає, що трудова книжка позивача є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи позивача з 15.03.2002 по 02.08.2016 року на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання у Відкритому акціонерному товаристві "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", в подальшому перейменованому у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", яке перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", яка надає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було проведено перевірку щодо достовірності та обгрунтованості відомостей (довідки) від 14.03.2023 № 25-04-95 за період з 15.03.2002 p. пo 02.08.2016 р., за результатами якої складено акт від 21.09.2023 року № 1800-1002-1/7950 (а.с. 30-34). При цьому у висновку даного акту відсутні відомості, які б свідчили про наявність недостовірних даних, зазначених у довідці від 14.03.2023 № 25-04-95, зокрема, що позивач у період з 15.03.2002 p. пo 02.08.2016 р. працювала повний робочий день в АТ "Сумське НВО" за посадою дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання, а лише зазначено, що довідку від 14.03.2023 № 25-04-95 необхідно замінити, оскільки періоди роботи з 01.01.2009 року по 19.02.2009 рік не підтверджений наказами Про результати атестації робочих місць.

Проте суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19) зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Окрім того, пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р. передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992 р.

Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 1, який був чинний у цей період.

Відповідно до позиції 22.5-1б підрозділу 5 "Інші роботи" розділу ХХІІ "Роботи з радіактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм" Списку 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (що втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2016 року № 461) до Списку 1 відносяться працівники, безпосередньо зайняті на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки та науково-дослідних інститутах, а також їх ремонтом, регулюванням і налагодженням.

Отже, оскільки позивач безпосередньо була зайнята на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки, то посада дефектоскопіст рентгено-гаммаграфіювання передбачена Списком № 1.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що відповідачем було протиправно при обчисленні пільгового стажу позивача не прийнято до уваги довідку від 14.03.2023 № 25-04-95, видану Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та, відповідно, не зараховано до її пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 період роботи з 15.03.2002 по 02.08.2016 р.

А відтак позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.01.2024 № 55 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву від 13.09.2023 ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до п. «а» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зарахувавши до її пільгового стажу період роботи на посаді за Списком № 1 з 15.03.2002 по 02.08.2016 відповідно довідки від 14.03.2023 № 25-04-95, виданої АТ «Сумське НВО», суд зазначає, що оскільки судом визнано протиправним та скасовано рішення саме Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, то в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, період роботи з 15.03.2002 по 02.08.2016 року на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання у Відкритому акціонерному товаристві "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", в подальшому перейменованому у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", яке перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового (загального) стажу період роботи з 15.03.2002 по 02.08.2016, оскільки, як вже зазначалося судом вище, відповідно до розрахунку стажу, даний період роботи зарахований відповідачем до страхового стажу позивача (а.с. 75 (зворотній бік).

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового та страхового (загального) стажу позивача період навчання з 26.09.1996 по 03.03.1997 згідно з дипломом № 005457, суд зазначає наступне.

З оскаржуваного рішення судом встановлено, що до страхового стажу позивача не зарахований період навчання з 26.09.1996 р. по 03.03.1997 р., згідно свідоцтва №005457, оскільки відсутня інформації про присвоєння робітничої кваліфікації.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з пунктом д частини третьої статті 56 Закон України Про пенсійне забезпечення, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особо влаштовується на роботу саме за набутою професією.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.11.2020 року по справі № 681/1567/17 та від 11.07.2022 року по справі № 160/6695/21.

В матеріалах справи міститься свідоцтво № 005457, відповідно до якого позивач у період з 26.09.1996 р. по 03.03.1997 року навчалася у МПП "Алтан" з професії перукар широко профілю, що фактично свідчить про присвоєння позивачу кваліфікації перукар (а.с. 28).

При цьому відповідно до записів у трудовій книжці, позивач з 03.03.1997 року по 02.01.2001 року працювала на посаді двірника гуртожитку у Сумському Державному педагогічному університеті ім. А.С. Макаренка (а.с. 20).

Отже здобута позивачем професія є відмінною від тієї спеціальності, на якій працювала позивач з 03.03.1997 року.

Крім того професія перукаря не передбачена ані Списком № 1, ані Списком № 2.

А відтак, суд зазначає, що у пенсійного органу були відсутні підстави для зарахування до страхового та, відповідно, до пільгового стажу позивача періоду навчання з 26.09.1996 р. по 03.03.1997 р.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового та страхового (загального) стажу позивача період навчання з 26.09.1996 по 03.03.1997 згідно з дипломом № 005457, є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, суму судового збору в розмірі 536,80 грн., сплаченого згідно фіскального чеку від 01.02.2024 № платежу (а.с. 50).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.01.2024 № 55 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22 , м. Вінниця, 21005, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, період роботи з 15.03.2002 по 02.08.2016 року на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання у Відкритому акціонерному товаристві "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", в подальшому перейменованому у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе", яке перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22 , м. Вінниця, 21005, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 12.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22 , м. Вінниця, 21005, ) суму судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек