Справа № 440/9262/22
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 р.Справа № 440/9262/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/9262/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 - без змін.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 набрало законної сили 17.08.2023 року.

08.02.2024 року через підсистему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій він просив замінити спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022, на підставі якого Донецьким окружним адміністративним судом 19.09.2023 видано виконавчий лист № 440/9262/22 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, з «зобов`язання виплатити» на «стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованої суми недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 по справі №440/9262/22, яке набрало законної сили 06.04.2023 за період з 01.11.2014 по 08.09.2016 у загальній сумі 11566 грн».

В обґрунтування заяви зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що різниця розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ОСОБА_1 становить 11566 грн. Також, у листі вказано, що головним розпорядником коштів на виплату грошової допомоги відповідальним виконавцем такої бюджетної програми є Мінсоцполітики. Головним управлінням повідомлено Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації та надані документи по справі №440/9262/22 про нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня для можливої організації виплати недоодержаної грошової допомоги.

Враховуючи наведене, ГУ ПФУ проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення суду, але вищезазначені факти свідчать про наявність обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду у порядку та спосіб, визначений його резолютивною частиною.

У разі якщо рішення суду не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Вказує, що ураховуючи викладене, повне фактичне та своєчасне виконання рішення суду неможливо забезпечити без заміни способу та порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 року заяву головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 440/9262/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

ОСОБА_1 не погодився із вказаною ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 у справі № 440/9262/22 про відмову у задоволенні заяви про зміну порядку і способу виконання судового рішення та прийняти постанову, якою задовольнити заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.02.2024.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судове рішення, яким буде задоволено заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення по даній справі, а саме: із "зобов`язання виплатити" на "стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованої суми недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 по справі №440/9262/22, яке набрало законної сили 06.04.2023 за період з 01.11.2014 по 08.09.2016 у загальній сумі 11566 грн" не здійснює вихід за межі заявлених вимог та не вирішує питання, яке не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизує спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Вказує, що встановлення такого способу виконання направлене на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам Конституції України та чинного законодавства.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції подало апеляційну скаргу на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 та просило її скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити заяву головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що повне фактичне та своєчасне виконання рішення суду неможливо забезпечити без заміни способу та порядку виконання рішення суду. Доводи апеляційної скарги є ідентичними з доводами, вказаними в заяві про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

ГУ ПФУ в Донецькій області подало відзив на апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому підтримало в повному обсязі вимоги апеляційної скарги та просило її задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022, залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду набрало законної сили 17.08.2023.

Полтавським окружним адміністративним судом 19.09.2023 видано виконавчий лист № 440/9262/22 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ідентифікаційний код 13486010) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

12.10.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Буселом В.О. відкрито виконавче провадження № 73024500 з виконання виконавчого листа № 440/9262/22 та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів (т. 1 а.с. 154).

17.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області надіслало лист № 0500-0505-5/88458 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області щодо відкладення проведення виконавчих дій по справі ВП 73024500, в якій вказало, що Головне управління не ухиляється від виконання рішення суду по справі №440/9262/22, необхідним є виділення коштів на проведення виплати грошової допомоги. Після надходження коштів від Пенсійного фонду України питання щодо виконання рішення суду по справі ОСОБА_2 буде вирішено у найкоротші строки (т.1 а.с. 219).

Листом від 28.11.2023 №0500-0505-5/102029 ГУ ПФУ у Донецькій області повідомило, що рішення суду виконано в межах компетенції та здійснено розрахунок недотриманих коштів на виконання судового рішення ОСОБА_1 у розмірі 11566 грн. Вказано, що головним розпорядником коштів на виплату грошової допомоги відповідальним виконавцем такої бюджетної програми є Мінсоцполітики, на рахунок якого Пенсійним фондом України повертаються невиплачені суми грошової допомоги; повноважень на вчинення дій, передбачених постановою КМУ "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії і їх соціального захисту" №540 , органам Пенсійного фонду України не надано. Перерахунок і виплата разової грошової допомоги до 5 травня є дискреційними повноваженнями структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад.

Головним управлінням повідомлено Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації та надані документи по справі № 440/9262/22 про нарахування та виплату допомоги до 5 травня для організації виплати недоодержаної допомоги ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 194-195).

Отже, боржником судове рішення не виконане у повному обсязі.

Означені обставини стали приводом для звернення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бусела В.О. до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення (в порядку ст. 378 КАСУ).

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок належної позивачу до виплати суми допомоги судом не здійснювався, а тому, змінивши спосіб виконання такого рішення із зобов`язання вчинити певні дії зі сплати заборгованості по допомозі і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення. Зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також доводам заяви головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.02.2024 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до статті 1 Закону України 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закон №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Отже, для застосування правил цієї норми повинні бути наявні обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

При цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України колегія суддів робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом.

Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17.

Як убачається із наявного в матеріалах справи листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 28.11.2023 №0500-0505-5/102029, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022, яке набрало законної сили 17.08.2023, Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснено розрахунок недотриманих коштів у розмірі 11566,00 грн.

Також повідомлено, що ним надано документи по справі № 440/9262/22 про нарахування та виплату допомоги до 5 травня до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації для організації виплати недоодержаної допомоги ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 194-195).

Колегія суддів зазначає, що відповідач у справі, який є боржником, фактично не відмовляється виплачувати ОСОБА_2 суму здійсненого розрахунку недотриманих коштів відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022, яке набрало законної сили 17.08.2023, а лише вказує на те, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня є дискреційними повноваженнями структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад, а також про те, що документи на виплату ОСОБА_2 коштів були ним надіслані до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що головним державним виконавцем не наведено конкретних обставини, що унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення у справі № 440/9262/22, враховуючи, що боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не відмовляється виконувати рішення, на виконання рішення суду здійснило розрахунок недоотриманих коштів та визначило суму заборгованості у розмірі 11566 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати заборгованості по допомозі і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі № 440/9262/22 має зобов`язальний характер, однак судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність розрахунку заборгованості по допомозі позивачу.

Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по допомозі судом не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 по справі № 440/9262/22 із зобов`язання здійснити виплату заборгованості по допомозі на стягнення конкретної суми цієї заборгованості суд фактично змінить рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішить питання, яке не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.

Таким чином, оскільки у справі, що розглядається, встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача судом першої інстанції при ухваленні рішення від 28.11.2022 обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої допомоги не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, колегія суддів дійшла висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просив державний виконавець, адже це фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі № 440/9262/22.

При цьому колегія суддів зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по допомозі, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, може поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі № 440/9262/22 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті допомоги, суд вважає необґрунтованими аргументи державного виконавця, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі № 440/9262/22.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірних відносинах йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду у такому випадку не захищає право позивача на отримання сум заборгованості з допомоги, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

З огляду на вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені у даній справі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого ст. 378 КАС України.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви державного виконавця Бусела В.О. про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Відтак, доводи апеляційної скарги позивача про те, що встановлення такого способу виконання направлене на своєчасне та повне виконання судового рішення не здійснює вихід за межі заявлених вимог та не вирішує питання, яке не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизує спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості - є необгрунтованими, не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що повне фактичне та своєчасне виконання рішення суду неможливо забезпечити без заміни способу та порядку виконання рішення суду з підстав, викладених раніше.

Водночас, колегія суддів наголошує, що за приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України, незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Тобто, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 по справі № 440/9262/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 09.05.2024 року