Справа № 340/1286/24
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/1286/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада) Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за місяць, за період відпустки з 24 вересня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та період перебування на лікуванні з 08 до 25 листопада 2023 року з урахуванням часу на переміщення до (з) лікувального закладу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виконати постанову Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн за місяць, за період відпустки з 24 вересня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та період перебування на лікуванні з 08 до 25 листопада 2023 року з урахуванням часу на переміщення до (з) лікувального закладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та звільнений за станом здоров`я. Вказує, що відповідачем не нараховано та не виплачено додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (далі Постанова №168) та розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Вказує він отримав поранення/травми під час виконання ним обов`язків при захисті Батьківщини в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області. У зв`язку із тим, що проходив стаціонарне лікування після отриманого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, то вважає, що відповідач мав нарахувати і виплатити йому за вказані періоди додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні. Зокрема, зазначає, що не виплачено додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я внаслідок такого поранення за період з 08.11.2023 р. по 25.11.2023 р., а також за період відпустки для лікування з 24.09.2023 р. по 24.10.2023.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.32-33).

Представником Військової частини НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на те, що відповідачам здійснено виплату позивачу додаткової винагороди за вересень 2023 року, з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні або у відпустці. Також звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів перебування на стаціонарному лікуванні через отримане поранення під час захисту Батьківщини за період з 01.10.2023 р. по 24.10.2023 р. та в період з 08.11.2023 р. по 25.11.2023 р. (а.с.38-45).

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується з доводами відповідача. (а.с.67-70)

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.02.2022 року перебував на військовій службі, з 07.05.2023 до 22.12.2023 у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.16-18).

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.05.2023 року №127, призначено солдата ОСОБА_1 , заступника командира бойової машини навідника оператора механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 7 травня 2023 року №80-РС призначений командиром бойової машини командиром 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, ВОС 121144А/182, вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою (а.с.62).

Відповідно до довідки військово лікарської комісії від 20.09.2023 року №71 (а.с.24), молодший сержант по мобілізації, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 1995 рн., призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 28.02.2022 р. Проведено медичний огляд ВЛК ОКНП «ЧОГВВ» 20 вересня 2023року. Діагноз та постанова ВЛК про причинений зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після вибухової травми (04.08.23р), вогнепального осколкового проникаючого сліпого черепно-мозкового поранення в лобній ділянці зліва з дірчастим вдавленим переломом лобної кістки зліва, ходом ранового каналу через ліву лобну частку, з наявністю кісткових уламків за ходом ранового каналу, забою головного мозку 2 ст, геморагічного забою лобної частки зліва, САК, пневмоцефалії операції 05.08.23 - евісцирації лівого ока, резекція вдавленого перелому лобної кістки зліва, видалення кісткових уламків за ходом ранового каналу, пластика ТМО окістям на живлячій ніжці у вигляді розсіяної симптоматики, цефалгічного синдрому. Незміцнілі рубці лобної ділянки зліва. Згідно наказу МОЗУ №370 від 04.07.2007-травма важка. Травма, захворювання, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини (довідка №1843/15236 від 11.09.2023 р. про обставини травми, поранення видана командиром в/ч НОМЕР_1 ). На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на тридцять календарних днів.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2023 року №267, солдата позивача, командира бойової машини командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я, терміном на 30 (тридцять) діб з 25 вересня по 24 жовтня 2023 року (а.с.61).

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №6428 від 25.11.2023 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у Військовому госпіталі НОМЕР_5 з 08.11.2023 року по 25.11.2023 року з основним діагнозом: Наслідки мінно-вибухової травми від 04.08.2023 року відкритого, проникаючого, сліпого черепно-мозкового поранення в лівій лобній області, забою головного мозку важкого ступеню, вдавленого перелому лобної кістки, лівої орбіти, геморагічних вогнищ, забою лобної області зліва, травматичного субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, лікований оперативно 05.08.2023-евісцерація лівого ока; резекційна краніотомія в лівій лобній ділянці. Видалення внутрішньо мозкової гематоми, детриту та кісткових, уламків в лівій лобній ділянці., у вигляді післяопераційного, неприкритого кісткового дефекту черепа в лівій лобній області площею 11см2, цефалгічного, вестибуло-атактичного синдрому анофтальму зліва зі значним порушенням функції (а.с.25).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.12.2023 року №360, позивача звільнено з військової служби у відставку за пп.б п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) (а.с.23).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2024 року №1843/3195 про обставини травми (поранення) (а.с.21), позивач, 04 серпня 2023 року отримав: «Вибухове поранення. Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом лобної кістки. Забійна рана надбрівної ділянки зліва. Контузія лівого ока. Гемофтальм зліва», що підтверджується медичним документом, а саме формою 100 («картка пораненого») від 05.08.2023 року. За обставин: в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області, під час виконання бойового завдання в складі сил та засобів 10АК ОСУВ «Таврія» у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, внаслідок мінометного обстрілу противника, отримав поранення. Під час отримання поранення перебував в засобах індивідуального захисту (у відповідності до вимог статті 18 та додатку 1 Бойового Статуту Сухопутних військ Збройних Сил України розділу III), не вчиняв дій що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, не використовував в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструменти та матеріали, які належать військовій частині.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної).

При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як встановлено судом, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення) від 18.02.2024 №1843/3195 молодший сержант ОСОБА_1 отримав: "Вибухове поранення. Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом лобної кістки. Забійна рана надбрівної ділянки зліва. Контузія лівого ока. Гемофтальм зліва". Поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Матеріалами справи підтверджуються, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2023 року №267, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з 25.09.2023 по 24.10.2023 року (на підставі довідки ВЛК від 20.09.23 №7 (а.с.61); з 08.11.2023 по 25.11.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі НОМЕР_5 з діагнозом наслідки мінно-вибухової травми від 04.08.2023 року (а.с.25)

З наданих відповідачем довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші виплати за період з 01 серпня 2023 року по 22 грудня 2023 року, наказів про виплату додаткових винагород з додатками судом встановлено, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн. за час лікування, у зв`язку із отриманням поранення за вересень 2023 року, у тому числі за період з 25.09.2023 року по 30.09.2023 року (а.с.47, 52-60).

З 1 жовтня 2023 року додаткова винагорода у збільшеному розмірі в сумі 100000 пропорційно за місяць позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Суд зазначає, що в контексті спірних правовідносин, постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як вже встановлено судом, позивач у період з 25.09.2023 по 24.10.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я, у період з 08.11.2023 по 25.11.2023 року перебував на стаціонарному лікування, що підтверджено матеріалами справи та медичною документацією.

А отже, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 08.11.2023 по 25.11.2023 та у відпустці за станом здоров`я у період з 01.10.2023 по 24.10.2023, а тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагород передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування стаціонарному лікуванні та у відпустці є протиправною.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачу було нараховано та виплачено за вересень 2023, у тому числі за період з 25.09.2023 по 30.09.2023 додаткову винагороду за час лікування у розмірі до 100000,00 грн., відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню частково за період з 01.10.2023 по 24.10.2023 та з 08.11.2023 по 25.11.2023.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл останнього не здійснюється.

Позивачем також подано заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. (а.с.72-74).

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм, дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До матеріалів справи позивачем додано: копія договору про надання правничої (правової) допомоги №4/24 від 04.03.2024 року (а.с.76); копія акту прийому-передачі наданих послуг від 02.04.2024 року (а.с.75); квитанцію до прибуткового касового ордера №2/24 від 04.04.2024 року (а.с.78).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що адміністративна справа в силу частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із протиправними діями (бездіяльністю) відповідача, був вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав, у зв`язку із чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, проаналізувавши розрахунок витрат на надання правової допомоги та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що обґрунтованим розміром вказаних витрат є 3000,00 грн.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. є обґрунтованим та співмірним, а такі витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада) Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за місяць, за періоди з 01 жовтня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та з 08 листопада 2023 року до 25 листопада 2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100000 гривень за місяць за періоди з 01 жовтня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та з 08 листопада 2023 року до 25 листопада 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА