Справа № 380/25904/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/25904/23 пров. № А/857/7117/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року, головуючий суддя Мричко Н.І., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДУ «Центр пробації» МЮ України, в якому просив визнати протиправною відмову Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з визначенням йому третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в Кримінально-виконавчій службі України, протягом шести місяців після звільнення його зі служби за станом здоров`я внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, згідно п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з визначенням йому третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в кримінально-виконавчій службі України, протягом шести місяців після звільнення його зі служби за станом здоров`я внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, згідно п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» в 70 розмірів прожиткового мінімуму, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією зазначено конкретну дату з якої позивачу встановлено інвалідність, а саме з 28.03.2023 року. Однак при визначені такої дати ДУ «Центр пробації» МЮ України при розгляді відповідної заяви позивача взято за основу дату, що зазначена у графі 15 Довідки, тобто 31.08.2023 року, що і стало підставою для висновку щодо пропущення позивачем шестимісячного строку з дати звільнення до дати встановлення інвалідності на реалізацію права щодо отримання одноразової грошової допомоги. Позивач зазначає, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці, а саме 10.03.2023 року, що узгоджується із положеннями пункту 8 Порядку №1317. Вищезазначене підтверджує протиправність рішення відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку із порушенням строків на визначення поліцейському групи інвалідності та є таким, що порушує право останнього на призначення одноразової грошової допомоги.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в Кримінально-виконавчій службі України; зобов`язано Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в Кримінально-виконавчій службі України, з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ДУ «Центр пробації» МЮ України оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з дати звільнення до дати проходження МСЕК минуло більше як шість місяців, відтак підстави для виплати одноразової грошової допомоги позивачу немає.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 2012 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Наказом ДУ «Центр пробації» від 23.02.2023 року №195/к позивача з 28.02.2023 року звільнено зі служби за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу).

Згідно зі свідоцтвом про хворобу від 09.02.2023 року №14, виданим Медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в ДКВС України; позивач непридатний до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №000256 від 09.05.2023 року позивач втратив професійну працездатність (30%) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ДКВС України.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки АВ №0033728 від 31.08.2023 року позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України.

13.09.2023 року позивач звернувся до відповідача з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Листом від 04.10.2023 року відповідач повідомив позивача про те, що оскільки з дати звільнення зі служби до дати проходження МСЕК минуло більше як шість місяців, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що датою встановлення позивачу інвалідності є 28.03.2023 року, тобто дата, яка зазначена у довідці. Відтак відповідач помилково визначив датою встановлення позивачу інвалідності дату видачі довідки АВ №0033728.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» від 23.06.2005 № 2713-IV, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України Про Національну поліцію, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до пп 3, 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року №4 (далі - Порядок № 4).

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 розділу І Порядку №4 випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (підпункти 3, 5 частини 1 статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Положеннями підпункту 1 пункту 2 розділу II Порядку №4 встановлено, що днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 2 розділу II Порядку №4 визначено, що ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Згідно з пунктом 2 розділу III Порядку №4 посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Пунктом 3 розділу III Порядку №4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.

У відповідності до пункту 5 розділу III Порядку №4, для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Вимогами пункту 7 розділу III Порядку №4 встановлено, що при прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов`язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу.

Підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу ІІІ, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів.

Пунктом 1 розділу IV Порядку №4 передбачено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Відповідно до пункту 2, висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє, зокрема, у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України і керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

За змістом пункту 2 розділу IV Порядку №4 висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

З аналізу частини 5 статті 23 закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та Порядку №4 видно, що за результатами розгляду поданих працівником кримінально-виконавчої служби документів про призначення ОГД на підставі відповідного висновку, керівником органу кримінально-виконавчої служби приймається рішення про призначення ОГД або, у разі відмови у призначенні ОГД, складається письмове повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Як слідує з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача із рапортом від 13.09.2023 року про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Листом від 04.10.2023 року відповідач повідомив позивача про те, що оскільки з дати звільнення зі служби до дати проходження МСЕК минуло більше як шість місяців, то підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Так, відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки АВ №0033728 від 31.08.2023 року, виданої Центральною МСЕК МОЗ України, позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України».

При цьому, у пункті 8 цієї виписки зазначено, що третя група інвалідності встановлена позивачу з 28.03.2023 року.

Таким чином, суд попередньої інстанції дійшов вірного висновку про те, що датою встановлення позивачу інвалідності є 28.03.2023 року, тобто дата, яка зазначена у довідці, а відповідач помилково визначив датою встановлення позивачу інвалідності дату видачі довідки АВ №0033728.

Тому, судом вірно зобов`язано відповідача повторно розглянути рапорт позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в Кримінально-виконавчій службі України, з урахуванням висновків суду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року у справі №380/25904/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич