Справа № 500/2174/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2174/24

09 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову від 03.04.2024 у ВП №69792380 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/8349/21.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) перебуває виконавче провадження ВП №69792380 по примусовому виконанню виконавчого листа №500/8349/21, виданого 29.08.2022 Тернопільський окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області здійснити перерахунок пенсії позивача з 04.08.2015 по 01.10.2017 з визначенням величини одного року страхового стажу (у відсотках) у відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області розглянути заяву ОСОБА_1 щодо індивідуального перерахунку підвищення до пенсії на найбільш вигідних умовах, як непрацюючому пенсіонеру у відповідності до чинної (станом на 31.08.2022) частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звільнення з роботи 31.08.2020.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило відповідача листом про те, що у відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за період участі в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%. Для особи, яка брала участь у солідарній і накопичувальній системах, визначається один коефіцієнт страхового стажу як сума коефіцієнта страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі та коефіцієнта страхового стажу, визначеного за період участі в солідарній і накопичувальній системах. На даний час накопичувальна система пенсійного страхування в Україні не впроваджена. У період з 04.08.2015 по 01.10.2017 розмір пенсії визначено з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% за період участі тільки в солідарній системі.

Також на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду повідомлено, що заява від 22.03.2021 (зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області 22.03.2021 за №1456/В1900-21) розглянута в порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян", оскільки під час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 подав заяву, яка не відповідала вимогам п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами). Відповідь на звернення було надано листом за №1577-1456/В-02/8-1900/21 від 07.04.2021. За матеріалами пенсійної справи не вбачається підстав для проведення чергового перерахунку відповідно до частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії на даний час становить 3329,35 грн. Пенсія перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на вказані обставини, на переконання позивача підстав для винесення постанови від 03.04.2024 у ВП №69792380 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн. немає, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.04.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 01.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), призначено у справі судове засідання на 09.05.2024.

На виконання вимог вказаної ухвали, Відділом подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Зокрема позивач зобов`язаний був надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин.

На виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №69792380 з примусового виконання виконавчого листа №500/8349/21 від 29.08.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом. Вказане судове рішення виконане боржником частково, а саме в частині розгляду заяву ОСОБА_1 щодо індивідуального перерахунку підвищення до пенсії на найбільш вигідних умовах, як непрацюючому пенсіонеру. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду №500/8349/21 від 29.08.2022 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області здійснити перерахунок пенсії позивача з 04.08.2015 по 01.10.2017 з визначенням величини одного року страхового стажу ( у відсотках) у відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інформація щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.08.2015 по 01.10.2017 з визначенням величини одного року страхового стажу Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутня, а тому твердження боржника про те, що рішення суду виконано, не відповідає дійсності. Не надано позивачем і доказів поважності невиконання судового рішення у встановлений виконавцем строк у вимозі державного виконавця, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області винесена правомірно, а позовні вимоги є безпідставними.

Учасниками справи подано до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.03.2022 у справі №500/ 8349/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії позивача з 04.08.2015 по 01.10.2017 з визначенням величини одного року страхового стажу (у відсотках) у відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розглянути заяву ОСОБА_1 щодо індивідуального перерахунку підвищення до пенсії на найбільш вигідних умовах, як непрацюючому пенсіонеру у відповідності до чинної (станом на 31.08.2020) частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звільнення з роботи 31.08.2020.

29.08.2022 на виконання судового рішення Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

07.09.2022 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69792380 по примусовому виконанню виконавчого листа №500/8349/21, виданого 29.08.2022 Тернопільський окружним адміністративним судом. Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вимогою державного виконавця від 01.11.2022 №7556/04.1-24, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа №500/8349/21 від 29.08.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.

Листом від 11.11.2022 №1900-0902-5/33803 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило про виконання рішення суду в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження. У відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за період участі в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%. Для особи, яка брала участь у солідарній і накопичувальній системах, визначається один коефіцієнт страхового стажу як сума коефіцієнта страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі та коефіцієнта страхового стажу, визначеного за період участі в солідарній і накопичувальній системах. На даний час накопичувальна система пенсійного страхування в Україні не впроваджена. У період з 04.08.2015 по 01.10.2017 розмір пенсії визначено з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% за період участі тільки в солідарній системі. Відповідь на звернення надано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за № 1577-1456/В-02/8-1900/21 від 07.04.2021.

Вимогою державного виконавця від 25.04.2023 №5951/03.1-28, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа №500/8349/21 від 29.08.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, на виконання якої Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило про надання письмової відповіді про виконання судового рішення з підтверджуючими документами 11.11.2022 через систему взаємодії.

Вимогою державного виконавця 12.05.2023 №7556/03.1-25, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати детальну інформацію щодо обрахунку пенсії при призначенні станом на 04.08.2015 з врахуванням стажу за 1994-1995 роки роботи в Драганівській сільській раді та перебуванням на обліку в службі зайнятості із визначенням величини одного року страхового стажу (у відсотках) у відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; інформацію щодо проведення чергових індексацій пенсій в період з 2019 по 01.03.2023 та щодо індивідуального перерахунку підвищення до пенсії на найбільш вигідних умовах, як непрацюючому пенсіонеру у відповідності до чинної (станом на 31.08.2020) частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звільнення з роботи 31.08.2020; відомості щодо проведення індивідуального перерахунку підвищення до пенсії на найбільш вигідних умовах, як непрацюючому пенсіонеру у відповідності до чинної (станом на 31.08.2020) частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звільнення з роботи 31.08.2020.

06.06.2023 на адресу Відділу надійшов лист, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило про виконання рішення суду в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження. У відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за період участі в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%. Для особи, яка брала участь у солідарній і накопичувальній системах, визначається один коефіцієнт страхового стажу як сума коефіцієнта страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі та коефіцієнта страхового стажу, визначеного за період участі в солідарній і накопичувальній системах. На даний час накопичувальна система пенсійного страхування в Україні не впроваджена. У період з 04.08.2015 по 01.10.2017 розмір пенсії визначено з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% за період участі тільки в солідарній системі. Відповідь на звернення надано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за № 1577-1456/В-02/8-1900/21 від 07.04.2021.

Постановою державного виконавця Відділу ВП № 69792380 від 20.09.2023, за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штраф у розмірі 5100,00 грн.

Вимогою державного виконавця від 20.09.2023 №10172/03.1-25, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа №500/8349/21 від 29.08.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.

Листом від 04.10.2023 №1900-0902-5/42187 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило про виконання рішення суду в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження. У відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за період участі в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%. Для особи, яка брала участь у солідарній і накопичувальній системах, визначається один коефіцієнт страхового стажу як сума коефіцієнта страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі та коефіцієнта страхового стажу, визначеного за період участі в солідарній і накопичувальній системах. На даний час накопичувальна система пенсійного страхування в Україні не впроваджена. У період з 04.08.2015 по 01.10.2017 розмір пенсії визначено з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% за період участі тільки в солідарній системі. Відповідь на звернення надано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за № 1577-1456/В-02/8-1900/21 від 07.04.2021.

Постановою державного виконавця Відділу ВП № 69792380 від 03.04.2024, за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штраф у розмірі 10200,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, і винесених на підставі них спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон №1404-VIII .

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII).

Частинами 1, 5, 6 ст.26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст.18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено п.1, 3 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII).

Частина 4 ст.19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону №1404-VIII).

Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст.63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Спірна постанова містить посилання на ст.63 та75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та відповідно до ч.5 ст.242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності підстав для відповідальності позивача як боржника у виконавчому провадженні ВП № 69792380, суд встановив, що на виконання рішення суду на підставі якого Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/8349/21 від 29.08.2022 та вимог державного виконавця, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомлено, що з 04.08.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсійної виплати обчислений із врахуванням середньомісячного заробітку за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2015 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, при страховому стажі роботи 39 років 02 місяців 18 днів становив 1958,38 грн., а саме: 1920,42 грн. розмір пенсії за віком (2960,62 * 1,22677, де 2960,62 грн. середня заробітна плата по Україні за 2014 рік, 1,22677 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищевказаний період, 0,52875 коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%); 37,96 грн. доплата за 4 роки понаднормативного стажу роботи.

У відповідності до чинної (станом на 04.08.2015) частини першої абзацу 5 статті 25 і частини першої абзацу 6 статті 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за період участі в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.

Для особи, яка брала участь у солідарній і накопичувальній системах, визначається один коефіцієнт страхового стажу як сума коефіцієнта страхового стажу за період участі тільки в солідарній системі та коефіцієнта страхового стажу, визначеного за період участі в солідарній і накопичувальній системах.

Суд враховує, що на даний час накопичувальна система пенсійного страхування в Україні не впроваджена.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області у період з 04.08.2015 по 01.10.2017 підставно розмір пенсії визначено з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% за період участі тільки в солідарній системі. В даному випадку, немає необхідності повторно робити перерахунок пенсії ОСОБА_1 і встановлювати раніше визначену величину оцінки одного року страхового стажу - 1,35%

Також позивач неодноразово повідомляв державного виконавця про виконання рішення суду на підставі якого Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/8349/21 від 29.08.2022 у добровільному порядку, доказом чого є обгрунтований розрахунок розмір пенсійної виплати, а тому доводи відповідача про відсутність інформації щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.08.2015 по 01.10.2017 з визначенням величини одного року страхового стажу є безпідставними.

Разом з цим, відповідачем не заперечується виконання рішення суду на підставі якого Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/8349/21 від 29.08.2022 в частині розгляду заяви ОСОБА_1 щодо індивідуального перерахунку підвищення до пенсії на найбільш вигідних умовах, як непрацюючому пенсіонеру у відповідності до чинної (станом на 31.08.2020) частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звільнення з роботи 31.08.2020.

Водночас матеріалами справи підтверджено, що відповідь на звернення було надано листом Пенсійного фонду України в Тернопільській області за № 1577-1456/В-02/8-1900/21 від 07.04.2021.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставне накладення штрафу на позивача, оскільки рішення суду виконане боржником у повному обсязі та відповідно до вимог виконавчого документа, та необхідність захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправною та скасування постанови ВП №69792380 від 03.04.2024 про накладення штрафу.

Як визначено ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми означають, що позивач повинен довести, яким чином суб`єктом владних повноважень (у даному випадку державним виконавцем) порушено його права під час здійснення заходів примусового характеру. У свою чергу, відповідач має обов`язок довести, що його рішення чи дії прийняті (вчинені) у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Суду надано достатні і переконливі докази виконання позивачем судового рішення, яким його зобов`язано вчинити певні дії. Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу ВП №69792380 від 03.04.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 травня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, );

відповідач: - Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Галицька, 45, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76019, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.