Справа № 620/15856/23
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/15856/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02.10.2023 №93 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком 2;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку 2, ОСОБА_1 періоди роботи на посаді електрозварювальника ручної зварки відповідно до записів трудової книжки та наданих документів: з 01.03.1990 по 16.08.1999; з 18.12.2001 по 21.03.2012; з 12.04.2016 по 24.10.2016; з 01.06.2017 по 10.04.2018; з 09.07.2018 по 31.03.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, за наявності достатніх підстав для її нарахування, не зарахувавши стаж роботи електрозварювальником відповідно до записів у трудовій книжці до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2.

Ухвалою суду від 02.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у встановлений строк подано до суду відзив, в якому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відсутні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2, підтвердженого довідкою про пільговий характер роботи та матеріалами проведеної атестації робочого місця. До стажу роботи позивача на пільгових умовах за Списком № 2 зараховано період роботи з 18.12.2001 по 24.08.2003 та з 28.01.2009 по 21.03.2012 згідно довідки від 21.09.2023 №5, з урахуванням результатів атестації робочих місць.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав доводи позовної заяви.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 25.09.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.9-10).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за принципом екстериторіальності розглянуло вказану заяву та рішенням від 02.10.2023 №93 у призначенні пенсії відмовило у зв`язку із відсутністю у позивача згідно із наданими документами пільгового стажу.

Згідно з наданими документами страховий стаж становить 32 роки 2 місяці 21 день. Вік заявника на дату звернення становить 55 років 3 місяці 17 днів.

Одночасно зазначено, що до стажу роботи за Списком №2 зараховано періоди роботи із шкідливими і важкими умовами праці згідно з довідкою від 21.092023 №5, з урахуванням долучених результатів атестації робочих місць. Стаж роботи за Списком №2 ОСОБА_1 становить 4 роки 10 місяців 1 день (а.с. 11).

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує законне право особи на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Так, статтею 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За правилами пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд звертає увагу, що підставами для відмови у призначені позивачу пенсії є відсутність необхідного пільгового стажу 10 років.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати у пільговий стаж за Списком №2 періоди роботи позивача з 01.03.1990 по 16.08.1999, з 18.12.2001 по 21.03.2012, з 12.04.2016 по 24.10.2016, з 01.06.2017 по 10.04.2018, з 09.07.2018 по 31.03.2022, суд зазначає.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 12-18) встановлено, що ОСОБА_1 займався такою трудовою діяльністю:

- з 01.03.1990 по 16.08.1999 працював на посаді електрозварювальника ручної зварки в Чернігівському Спеціалізованому управлінні №526 (з 01.11.1994 приєднано до Чернігівського монтажного заготівельного виробництва орендної фірми «Сантехмонтаж-1)

- з 18.12.2001 по 21.03.2012 працював на посаді електрозварювальника ручної зварки у військовій частині НОМЕР_2 ;

- з 12.04.2016 по 24.10.2016 працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання в ТОВ «Основа-Буд-7»;

- з 01.06.2017 по 10.04.2018 працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання в ТОВ «Основа-Буд-7»;

- 09.07.2018 прийняти на посаду електрозварювальника ручного зварювання в ТОВ «ЕВЕРЕСТ БМ» (без дати звільнення); відповідно до довідки форми ОК-5 ТОВ «ЕВЕРЕСТ БМ» (код страхувальника 41842151) сплачувались страхові внески за позивача у розмірі не менше мінімального до 31.03.2022.

Довідкою форми ОК-5 підтверджується, що протягом всіх спірних періодів позивач працював та за нього роботодавцями сплачувались страхові внески у розмірі, не менше мінімального. Також в Реєстрі застрахованих осіб наявні відомості по спеціальному стажу позивача за період з 1999 по 2012 роки (а.с.20-23).

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка № 5 від 21.09.2023 про підтвердження роботи позивача з 18.12.2001 по 21.03.2012 на посаді електрозварювальника ручної зварки у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 24).

Відповідно до пункту1 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок застосування Списків №383), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Так, постановою СРСР від 26.10.1991 №10, постановою КМУ від 11.06.1994 №162, постановою КМУ від 16.01.2003 №36, постановою КМУ від 24.06.2016 №461 затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення

При цьому, посада, яку займав позивач в спірний період, «електрозварювальник ручного зварювання» відносилась та відноситься до переліку професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, у трудовій книжці позивача чітко відображено роботу у спірні періоди на посаді, яка міститься у Списку №2, електрозварювальником ручного зварювання.

Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Щодо доводів відповідача про необхідність підтвердження пільгового стажу матеріалами проведеної атестації робочого місця суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Державну службу України з питань праці (Держпраці).

Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб-підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків.

Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Проте, відповідач цього не зробив, а при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком, дав оцінку поданим до заяви документам та прийняв рішення про відмову в призначенні такої пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що матеріалами справи підтверджується пільгові періоди роботи позивача за Списиком №2 в Чернігівському Спеціалізованому управлінні №526 (з 01.11.1994 приєднано до Чернігівського монтажного заготівельного виробництва орендної фірми «Сантехмонтаж-1) з 01.03.1990-16.08.1999; у військовій частині НОМЕР_2 з 18.12.2001 по 21.03.2012; в ТОВ «Основа-Буд-7» з 12.04.2016 по 24.10.2016 та з 01.06.2017 по 10.04.2018; в ТОВ «ЕВЕРЕС БМ» з 09.07.2018 по 31.03.2022, тому ці періоди мають бути зараховані до пільгового стажу ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує, що відповідачем частково зараховано вказаний період, а саме з 18.12.2001 по 24.08.2003 та з 28.01.2009 по 21.03.2012 згідно довідки від 21.09.2023 № 5, яка наявна в матеріалах справи, тому позовні вимоги слід задовольнити частково, зобов`язавши ГУ ПФУ в Івано-Франківській області врахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 невраховані періоди.

Суд наголошує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 27.02.2019 у справі №423/3544/16-а та від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 31.03.2020 року у справі №446/656/17.

Оскільки доводи відповідача, якими він обґрунтовував прийняття спірного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії спростовані доводами позивача та доданими до матеріалів справи доказами, то наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування спірного рішення від 02.10.2023 № 93.

Суд, ухвалюючи рішення, зауважує, що позивач у своїх вимогах просить зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Проте, відповідно до матеріалів справи датою звернення позивача із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії є 25.09.2023 (а.с. 9-10).

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 25.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи за Списком №2 періоди роботи на посаді електрозварювальника ручного зварювання з 01.03.1990 по 16.08.1999, з 25.08.2003 по 27.01.2009, з 12.04.2016 по 24.10.2016, з 01.06.2017 по 10.04.2018, з 09.07.2018 по 31.03.2022, та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовної заяви позивачу слід відмовити.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом у ході розгляду справи.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч. 3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 02.10.2023 №93 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи за Списком №2 періоди роботи на посаді електрозварювальника ручного зварювання з 01.03.1990 по 16.08.1999, з 25.08.2003 по 27.01.2009, з 12.04.2016 по 24.10.2016, з 01.06.2017 по 10.04.2018, з 09.07.2018 по 31.03.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судовий збір у розмірі 895 (вісімсот дев`яносто п`ять) грн 00 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018, ).

Повний текст рішення суду складений 08 травня 2024 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО