Справа № 703/517/24
Суддя: Крива Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/517/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову № 35 від 19 січня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. та закрити провадження в цій справі, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним витрати по оплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказує, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 35 від 19 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

За змістом вказаної постанови вбачається, що позивач 14 листопада 2023 року одержав повістку на медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 15 листопада 2023 року, однак по 18 січня 2024 року для проходження медичного огляду не з`явився, чим порушив обов`язок, визначений пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487: прибувати за викликом районних (міських) та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду та вчинив адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Позивач вказує, що за цією постановою його визнано винним у зв`язку з тим, що він відмовився надавати пояснення по суті правопорушення, що згідно оскаржуваної постанови підтверджується розпискою від 14 листопада 2023 року з відмовою ОСОБА_1 від підпису, актом від 14 листопада 2023 року про відмову позивача поставити підпис, поясненнями свідка ОСОБА_3 від 19 січня 2024 року щодо відмови позивача поставити підпис, поясненнями військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 від 18 січня 2023 про те, що позивач не з`явився з 15 листопада 2023 по 18 січня 2024 року.

Зазначив, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 01 лютого 2024 року, отримавши її засобами поштового зв`язку.

Разом з тим, на переконання позивача наведені в постанові фактичні дані вчиненого правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи. Вказав, що під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_3 було не виконано вимоги КУпАП щодо повідомлення позивача про розгляд справи, а так само не було роз`яснено його права та обов`язки. На переконання позивача в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 210 КУпАП, та наголосив, що притягнення його до адміністративної відповідальності здійснено з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених у ст. 38 цього Кодексу.

Так, на спростування обставин, викладених в оскаржуваній постанові позивач вказав, що 14 листопада 2023 року під час його зупинки посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , він не відмовлявся від отримання повістки для проходження медичного огляду, а лише скористався своїм правом на відмову давати показання або пояснення щодо себе, яке гарантоване ст. 63 Конституції України. Відтак, вважає, що він застосовуючи на власний розсуд своє немайнове право на особистий підпис та реалізовуючи конституційний принцип щодо права особи не давати показань або пояснень щодо себе, діяв виключно в межах Конституції України та законів України.

Натомість, на думку позивача, посадові особи відповідача вчинили дії, якими порушили Конституційне особисте немайнове право позивача, в тому числі шляхом складання письмового акту про відмову позивача від підпису в повістці, оскільки такого способу реалізації владних повноважень, як складання акту відмови від підпису повістки, а так само від її отримання, діючим в Україні законодавством - не передбачено. Водночас позивач вказує, що ніяких письмових актів в його присутності 14 листопада 2023 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 не складали, окрім останніх і позивача на місці події (відмови від підпису) у цей день та час ніяких третіх осіб не було, включаючи понятих.

Враховуючи вказані обставини справи, позивач просив визнати недопустимим доказом акт ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову ОСОБА_5 від підпису в розписці про одержання повістки з тих підстав, що цей доказ був одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Зауважив, що 14 листопада 2023 року він фактично не одержував повістку на медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 15 листопада 2023 року, позаяк після відмови від підпису про отримання повістки згідно ст. 63 Конституції, але не від її отримання, посадові особи відповідача з об`єктивних причин не надали повістку позивачу, натомість вдалися до дій, не передбачених законом. Оскільки Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених додатком № 2 до постанови КМУ від 30 грудня 2022 № 1487 не визначено такого обов`язку громадян України, як зокрема, ставити особистий підпис в розписці про отримання повістки, а також вчинення цього правочину в особливий період, інших порушень, вчинених позивачем, оскаржувана постанова не містить, що, на переконання позивача, виключає в його діях склад правопорушення відповідальність за яке, передбачена ч.2 ст. 210 КУпАП.

Окрім того, оскаржувану постанову складено за відсутності позивача, відомостей, яким чином позивача було повідомлено про дату і місце розгляду адміністративної справи, та якими доказами це підтверджено, у постанові не зазначено.

Також позивач зауважив, що оскаржуваною постановою встановлено, що позивач одержавши 14 листопада 2023 року повістку на медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год 15 листопада 2023 року для його проходження не з`явився, проте адміністративне стягнення за це було накладено на позивача лише 19 січня 2024 року, тобто більш ніж як через два місяці з дня вчинення правопорушення. Відтак, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся до суду з позовом про скасування вказаної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та просив стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою судді від 12 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів отримано представником відповідача 12 лютого 2024 року, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою.

Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, заяв чи клопотань суду не направляв.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 35 від 19 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Згідно даної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , 14 листопада 2023 року одержав повістку на медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 15 листопада 2023 року, однак по 18 січня 2024 року для проходження медичного огляду не з`явився, чим порушив обов`язок, визначений пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487: прибувати за викликом районних (міських) та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду та вчинив адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період (а.с. 7).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, для реалізації даного конституційного принципу, у відповідності до ст.ст.7, 245 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року, оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Указами Президента України строки проведення загальної мобілізації було неодноразово продовжено.

Станом на день складення оскаржуваної постанови, як і станом на день розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є, зокрема, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та «Про оборону».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Взяттю на військовий облік військовозобов`язаних державними органами, підприємствами, установами та організаціями підлягають громадяни, придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час, які не досягли граничного віку перебування в запасі Збройних Сил.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до п.1.1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (надалі Положення) медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Відповідно доп.1.4 Розділу ІІ Положення медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею, відповідно до п.10 якої резервісти, військово-зобов`язані, які призиваються та проходять воєнні навчальні (перевірочні) та спеціальні збори осіб рядового сержантського, старшинського та офіцерського складу; призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період проходять медичний огляд у ВЛК ТЦК та СП, гарнізонні (госпітальні) ВЛК.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку га мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Також, згідно з п. 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, призовники і військовозобов`язані, а також посадові особи, винні в порушенні вимог Порядку і Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних несуть відповідальність згідно із законом.

Правилами військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - Правила) передбачено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема: перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України; прибувати за викликом районних (міських) військових комісаріатів (органів СБУ) на збірні пункти, призовні дільниці у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях районних (міських) військових комісаріатів (органів СБУ)) для взяття на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районних (міських) військових комісаріатів.

Відповідно до п. 3 Правил, призовники і військовозобов`язані за порушення встановлених пунктами 1 і 2 цього додатка, а також за порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, умисне псування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності, неявку за викликом до районних (міських) військових комісаріатів (органів СБУ) без поважних причин, за несвоєчасне повідомлення обліковому органу, де перебувають на військовому обліку, даних про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я (після тривалого лікування хвороби та (або) хвороби, яка спричинила часткову (повну) втрату працездатності), адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади притягуються до адміністративної відповідальності у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Диспозиція ч. 1ст. 210 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

За частиною 2 вказаної статті настає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого правопорушення в особливий період.

Тобто, зазначена норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній у призначений день та час не з`явився для проходження військово-лікарської комісії до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги обов`язок, визначений пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487: прибувати за викликом районних (міських) та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду та вчинив адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

В описовій частині оскаржуваної постанови зазначено, що позивач одержавши 14 листопада 2023 року повістку на медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год 15 листопада 2023року для проходження медичного огляду не з`явився, чим порушив обов`язок, визначений пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 тощо. Водночас вказується, що позивач відмовився давати пояснення по суті правопорушення.

На підтвердження обставин та вини позивача, установлених під час розгляду справи посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 у постанові посилається на наступні докази: розписку від 14 листопада 2023 року з відмовою позивача від підпису в розписці, акт від 14 листопада 2023 про відмову позивача поставити підпис в розписці про одержання повістки, пояснення свідка ОСОБА_3 від 19 січня 2024 року щодо відмови позивача поставити підпис, пояснення військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 від 18 січня 2023 року про те, що позивач не з`явився з 15 листопада 2023 року по 18 січня 2024 року. Означені докази свідчать про факт відмови позивача поставити свій підпис в розписці про одержання повістки на проходження медичного огляду на 09 год. 15 січня 2023 року.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на окреслені положення, посадові особи відповідача вчинили дії, якими порушили Конституційне особисте немайнове право позивача, в тому числі шляхом складання письмового акту про відмову позивача від підпису в повістці, оскільки такого способу реалізації владних повноважень, як складання акту відмови від підпису повістки, а так само від її отримання, діючим в Україні законодавством - не передбачено.

Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених додатком № 2 до постанови КМУ від 30 грудня 2022 № 1487 не визначено такого обов`язку громадян України, як зокрема, ставити особистий підпис в розписці про отримання повістки, а також вчинення цього правочину в особливий період, інших порушень, вчинених позивачем, оскаржувана постанова не містить, що виключає в діях позивача склад правопорушення відповідальність за яке, передбачена ч.2 ст. 210 КУпАП.

З оскаржуваної постанови також вбачається, що її складено за відсутності позивача, відомостей щодо повідомлення позивача про час і місце розгляду адміністративної справи вказана постанова не містить.

Отже позивачу, як особі, що притягується до адміністративної відповідальності, не було повідомлено про дату і місце розгляду адміністративної справи, не було роз`яснено її права та обов`язки, у тому числі право на захист, й відповідно не надано можливості заявити клопотання та надати пояснення, що є грубим порушенням вимог закону.

Таким чином, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. ст. 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної за цим позовом постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування постанови, що оскаржується.

Окрім того, за змістом ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

З оскаржуваної постанови № 35 від 19 січня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 14 листопада 2023 року одержавши повістку на медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 15 листопада 2023 року, у визначений день та час для його проходження не з`явився. Водночас адміністративне стягнення за вказане порушення було накладено на позивача лише 19 січня 2024 року, тобто через 65 днів з дня його виявлення, що становить більше ніж як через два місяці з дня вчинення правопорушення.

За правилами ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (п. 7).

За наведених вище обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це означає, що ця норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, ця постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

У постанові про адміністративне правопорушення всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, відсутні дані й про повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду щодо нього справи.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, згідно з якою судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № 35 від 19 січня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) коп. в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю. В. Крива