Справа № 240/27281/23
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/27281/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , вираженої у рішенні №66 від 20.07.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7) перевести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 13.07.2023 року на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7) провести з 13.07.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №53-ф від 05.06.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже здійснених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7) видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) довідку про розмір інших виплат (премії, надбавки), що додається для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 13.07.2023 подала до ГУПФУ в Житомирській області заяву про перерахунок пенсії на підставі довідки та просила перевести (поновити) її на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено у перерахунку пенсії. Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі поданої довідки №53-Ф від 05.06.2023 та дії щодо переведення її на пенсію по інвалідності згідно Закону №1058 вважає неправомірними.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направили відзиви на позов, у якому просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області у відзиві зазначено, що діючим нормативно-правовими актами не передбачено перерахунок призначених раніше пенсій відповідно до Законів про державну службу. Тому, Головне управління відмовило позивачу у переведенні з пенсії відповідно до Закону №1058 на пенсію по інвалідності за Законом України "Про державну службу".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві зазначено, що проводити перерахунок призначених раніше пенсій державним службовцям у зв`язку з підвищенням посадових окладів працюючим державним службовцям чинним законодавством не передбачено, тому у переході на пенсію відповідно до Закону №3723 з урахуванням заробітної плати, позивачу відмовлено. Питання щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки вважає передчасними вимогами.

Позивач до суду направила відповідь на відзив.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), позовну заяву та відзиви, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, 13.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області із прийняттям рішення від 20.07.2023 №66.

У рішенні зазначено, що діючими нормативно-правовими актами не передбачено перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до Законів про державну службу. Відтак позивачу відмовлено в перерахунку пенсії-переході на пенсію за іншим Законом (з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно з Законом "Про державну службу").

Листом від 22.08.2023 № 0600-0202-8/88039 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про прийняте рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області.

Позивач вважаючи протиправною відмову пенсійного органу у призначенні їй пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII з урахуванням довідки, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зважає на слідуюче.

Відповідно до ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу".

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", у Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-XII втрачає чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказаний висновок додатково підтверджується нормами Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі Порядок № 622).

Зокрема пунктом 2 цього Порядку визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Тобто, незважаючи на те, що відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за особами, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мали не менше 20 років стажу на посадах державної служби, у подальшому (після 01.05.2016) зберігається право на призначення (отримання) пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

В свою чергу частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас згідно з приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою статті цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Змістовний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби, зокрема 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі, за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, в тому числі пенсії по інвалідності, яка призначається особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Подібна правова позиція відображена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 645/3044/17.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю II групи, перед зверненням за призначенням пенсії по інвалідності працювала на посадах державної служби та станом на 01.05.2016 мала стаж державної служби понад 10 років, а отже, має право на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

З оскаржуваного рішення вбачається, що з 23.03.2005 позивач була звільнена із виходом на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", з 01.03.2022 її переведено автоматично, без звернення, на пенсію по інвалідності згідно Закону №1058 як більш доцільну.

Суд зазначає, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення пенсійного віку.

Слід відмітити, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, закон не забороняє особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за іншим законом.

До того ж, як встановлено під час розгляду справи, позивач отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058, тоді як у спірних правовідносинах звернулася до пенсійного органу за іншим видом пенсії, а саме за пенсією державного службовця по інвалідності.

Відтак, беручи до уваги, що, як вже зазналося вище, законодавець зберіг за такою категорією осіб, як позивач, право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, суд не вбачає правових перешкод для переходу, за бажанням самого позивача, з пенсії по інвалідності, яку на сьогодні позивач отримує на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 20.07.2023 №66 не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує право позивача на пенсійне забезпечення, а тому підлягає скасуванню.

Отже, в цій частині вимоги позивачки суд визнає обґрунтованими і задовольняє.

Разом з тим передчасними суд вважає позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 13.07.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №53-ф від 05.06.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та здійснити виплату перерахованої пенсії, а також зобов`язання видати довідку про розмір інших виплат.

Перш за все суд зауважує, що ключовим правовим питанням, щодо якого фактично виник спір між сторонами у цій справі, є право позивача на переведення із пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII. Тобто питання щодо розміру пенсії позивача, у разі переведення, є похідним та вирішується після вирішення питання про наявність у позивача відповідного права на переведення.

Як встановлено судом, оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця по інвалідності з підстав відсутності, на думку відповідачів, у позивачки права на отримання такої пенсії, без дослідження та оцінки питань, пов`язаних із розміром спірної пенсії.

Тому суд не може перебирати на себе виключну компетенцію пенсійного органу та самостійно вирішувати ті питання, які не були предметом його розгляду.

До того ж судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

При цьому враховується правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 560/2120/20 (пункти 59-63).

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, які, на думку відповідачів, перешкоджали призначенню позивачу пенсії державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Проте, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду заяви позивача про переведення на інший вид пенсії вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення (перерахунку) пенсії, повинен повторно розглянути відповідну заяву позивача та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.

За встановлених обставин справи, саме такий спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає найбільш правильним і таким, що не буде суперечити закону.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. РНОКПП/) , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м.Одеса,65107. РНОКПП/) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії -задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 66 від 20.07.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок - перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням правової позиції, викладеної судом у рішенні.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа