Справа № 500/941/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/941/24

22 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2024 року позивач звернулась через представника за довіреністю до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виплату нарахованої суми пенсії з 01.06.2022 по 31.11.2022, відповідно до ч.І, 2 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В даний час позивач проживає в Канаді в провінції Альберта в місті Едмонті.

На заяву позивача, яка була подана представником за довіреністю про виплату за період з 01.06.2022 по 30.11.2022 заборгованості Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, надало відповідь листом від 29.01.2024 № 1104-625/П-02/8-1900/24, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; з 01.12.2022 року виплату пенсії припинено у зв`язку з її неотриманням протягом періоду з 01.06.2022 по 30.11.2022, а також, що заява про поновлення виплати пенсії подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023року рішення від 20.07.2023 року Тернопільського окружного адміністративного суду справа №500/2388/23 залишено без змін, яким позов задоволено, та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.05.2023.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на підставі поданої заяви від представника позивача відмовилось виплатити їй заборгованість по нарахованих сумах пенсії, на виплату яких вона мала право, але не отримала своєчасно з власної вини за період з 01.06.2022 по 30.11.2022.

Таку позицію пенсійного фонду позивач вважає необґрунтованою, а висновок щодо необхідності особистого звернення до пенсійного фонду таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 23.02.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 14.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 29.03.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Для поновлення виплати пенсії з 01.06.2022 позивачу слід особисто звернутися із паспортом громадянина України до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) територіального органу Пенсійного фонду України, або, якщо у зв`язку з агресією російської федерації вона тимчасово проживає за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця - надіслати поштою вище перелічені документи та відповідну заяву. Інше чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку виплати пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїх діях не вбачає.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Бережанським РВ УМВС України у Тернопільській області виданий 21 липня 1998 року, закордонний паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий 17.07.2019 року та дійсний до 17.07.2029 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .) На пенсійному обліку позивач знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Вона отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням, який видано 06 березня 1989 року (№ 102778).

У січні 2024 року позивач звернулась через представника за довіреністю до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про виплату нарахованої суми пенсії з 01.06.2022 по 31.11.2022, відповідно до ч.І, 2 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В даний час позивач проживає в Канаді в провінції Альберта в місті Едмонті.

На заяву позивача, яка була подана представником за довіреністю про виплату за період з 01.06.2022 по 30.11.2022 заборгованості Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, надало відповідь листом від 29.01.2024 № 1104-625/П-02/8-1900/24, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; з 01.12.2022 року виплату пенсії припинено у зв`язку з її неотриманням протягом періоду з 01.06.2022 по 30.11.2022, а також, що заява про поновлення виплати пенсії подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023року рішення від 20.07.2023 року Тернопільського окружного адміністративного суду справа №500/2388/23 залишено без змін, яким позов задоволено, та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.05.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. В зв`язку з вищенаведеним та на підставі виданої мною довіреності, представник просив виплатити заборгованість по нарахованих сумах пенсії, на виплату яких я мала право, але не отримала своєчасно з власної вини за період з 01.06.2022 по 31.11.2022 року.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на підставі поданої заяви від представника позивача відмовилось виплатити їй заборгованість по нарахованих сумах пенсії, на виплату яких вона мала право, але не отримала своєчасно з власної вини за період з 01.06.2022 по 30.11.2022.

За період з 01.06.2022 по даний час їй пенсія не виплачується, а тому виникла заборгованість по виплаті нарахованих сум пенсій.

Не погодившись із даною відмовою пенсійного органу позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

За визначенням наведеним в статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наведений вище Порядок №22-1 передбачає можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, (п.1.1, 1.3,4.1,4.2 Порядку).

Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (п.2.8 Порядку № 22-1).

Крім того, відсутність у пункті 1.3 Порядку №22-1 згадки про заяви з приводу поновлення виплати пенсії не можна тлумачити як заборону подання таких заяв представниками пенсіонерів, що виїхали на постійне проживання за кордон.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а, 21.12.2020 у справі № 229/4165/17 та від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21.

Волевиявлення щодо виплати належної мені пенсії оформлено письмово що не суперечить жодній нормі чинного законодавства, а проживання за межами України не може бути підставою для зупинення виплати належної їй пенсії у зв`язку з тим, що позивачка є застрахованою особою, а тому має безумовне право на пенсійне забезпечення.

Кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав. Позивачі як громадяни України незалежно від країни свого проживання вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, зокрема, і правом на пенсійне забезпечення.

Громадяни України, які проживають за її межами мають такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, поза як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. І). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Таким чином, вважаю, що з боку відповідача наявна протиправна бездіяльність щодо невиплати належної мені пенсії у зв`язку з тим, що Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області діяло не у порядок та спосіб передбачений Законом.

Доводи відповідача про те, що для виплати пенсії за довіреністю пенсіонер повинен звернутись особисто до сервісного центру Пенсійного фонду України, не просто звужує конституційне право позивачки на звернення до Пенсійного фонду України через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) дійшов висновку проте, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала ст.14 Конвенції, у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України

Відповідно до ч.іст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й перебувають в цих державах тимчасово.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1212.00 грн. згідно квитанції від 27.02.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати її пенсії з 01.06.2022 року та виплати заборгованості з 01.06.2022 по 30.11.2022 року, згідно заяви поданої представником за довіреністю ОСОБА_2 неправомірними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести поновлення з 01.06.2022 року та здійснити виплату заборгованості з 01.06.2022 по 30.11.2022 року пенсії ОСОБА_1 , згідно заяви поданої представником за довіреністю ОСОБА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 1212 грн (одна тисяча двісті дванадцять) 00 копійок, відповідно до квитанції від 27.02.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.