Справа № 709/662/24
Суддя: Кваша І. М.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/662/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кваші І.М.,

секретаря судового засідання Дем`яненко Н.М.,

за участі:

позивача - Собка В.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнобай адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-1), ОСОБА_2 (далі відповідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Мотивує позов тим, що 29 березня 2024 року інспектором першого взводу третьої роти першого батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП НП Буй І.І. винесено щодо нього постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1773323 від 29.03.2024, передбачене ч. 1

ст. 122 КУПАП за порушення п. 12.4.ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах). Вважає, що ця постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, підлягає скасуванню. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом "Mitsubishi Outlander",

д.н. НОМЕР_1 , 29 березня 2024 року о 13-02 год в с. Ков`ярі Львівської області (траса Київ-Чоп, 557 км), рухався зі швидкістю 84 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год ,чим порушив п. 12.4. ПДР. При цьому швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam TC 008380. До постанови не додано жодних матеріалів про підтвердження вчиненого порушення, незважаючи на те, що інспектором вказано на фіксацію розгляду справи нагрудним відеореєстратором та фіксацію порушення лазерним вимірювачем. На прохання ОСОБА_1 надати зазначені докази, інспектор ОСОБА_2 зазначив, що належні докази будуть надані у разі оскарження постанови. Коли інспектор продемонстрував відео з лазерного вимірювача TruCam, на ньому було відсутнє фокусування на транспортному засобі ОСОБА_1 , про що зауважив позивач, але на це зауваження він не відреагував. Підтвердженням спонтанності прийнятого рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності є той факт, що після зупинки інспектор вказав на те, що останній рухався зі швидкістю 78 км/год, а згідно наданого відеозапису швидкість становила 84 км/год. Також автомобіль працівників поліції знаходився в неналежному місці. Крім того, вимірювання швидкості руху проводилось інспектором, який тримав лазерний вимірювач в руках. При цьому працівник поліції рухався, що збільшувало похибку вимірювальних показників приладу. Інспектор проігнорував пояснення ОСОБА_1 щодо порушення ним правил застосування технічного приладу TruCam, виніс постанову безпосередньо на місці вчинення порушення, а не за місцезнаходженням відповідного органу; не надав час для реалізації відповідних прав. Спеціальні технічні засоби працівниками поліції можуть використовуватись, якщо вони закріплені на одязі, на авто, чи по периметру доріг, але не тримаючи в руках (це є порушенням вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію"). З метою врегулювання цієї ситуації ОСОБА_1 07 квітня 2024 року направив до УПП у Львівській області ДПП скаргу, проте її залишили без задоволення. Задля недопущення направлення постанови для примусового виконання до виконавчої служби, він 29 березня 2024 року сплатив штраф у сумі 340 грн. Просив скасувати оскаржувану постанову, стягнути на його користь з Департаменту патрульної поліції витрати зі сплати судового збору у розмірі 616,50 грн. (605,60 грн. - судовий збір та сервісний збір 10,90 грн.) та витрати по сплаті штрафу на суму 340,00 грн. Також клопотав про поновлення строку на оскарження постанови, оскільки пропустив його з поважних причин, намагаючись вирішити справу в досудовому порядку, а також постійно перебував у службових відрядженнях.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, що в ньому описані. Зазначив, що лазерний вимірювач швидкості не сфокусував зображення його автомобіля. Крім того, працівник поліції тримав прилад у руках, але не встановив його на спеціальну триногу, що є порушенням порядку його експлуатації. Це могло призвести до недостовірності результатів вимірювань та безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Представник Департаменту патрульної поліції та інспектор Буй І.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце судового засідання повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. До суду відзив на позов не надходив.

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 268 КАС України суд ухвалив слухати справу за відсутності сторони відповідача.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступних висновків.

29 березня 2024 року інспектор 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дороднього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1773323 від 29.03.2024. Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПАП за порушення п. 12.4.ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), накладено штраф 340 грн. (а.с. 8).

Відповідно до змісту даної постанови, 29 березня 2024 року о 13-02 год в с. Ков`ярі, Київ-Чоп, 557 км, водій керуючи транспортним засобом перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, рухався зі швидкістю 84 км/год, зафіксовано приладом TruCam TC 008380, чим порушив п. 12.4. ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

29 березня 2024 року позивач сплатив штраф у сумі 340 грн., що підтверджується квитанцією банку (а.с. 16).

07 квітня 2024 року ОСОБА_1 направив до УПП у Львівській області ДПП скаргу на вказану постанову (а.с. 17-19).

До відповіді на скаргу від 15 квітня 2024 року додано копію рішення №107 від 12 квітня 2024 року по цій скарзі. Скаргу залишено без задоволення.

Рішення обгрунтоване тим, що використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam в УПП у Львівській області ДПП організовано у відповідності до Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху затверджених листом Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 «Про використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху». Пристрій «TruCam» - це лазерний вимірювач швидкості з функціями фото та відео зйомки, який не працює в автоматичному режимі. Покази даного приладу оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/28269 від 05.09.2023, виданого ДП «Укрметртестстандарт» лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LТІ 20/20 №ТС008380 є придатним до застосування. Можливість використання виробу «TruCam LТІ 20/20» також підтверджується наявністю виданого державної службою спеціального: зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від: 27 вересня 2018 року. Лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу. Вчинення адміністративного правопорушення підтверджується фактичними даними, а саме показами технічного приладу TruCam та відеозаписом з портативного відеореєстратора №471197 та №471304, на яких зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перевищуючи дозволену швидкість руху в населеному пункті Ков`ярі який позначений дорожніми знаками 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту»(а.с. 12-15).

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивач довів, що пропуск строку для звернення до суду обумовлений поважними причинами. Так, він звертався до УПП у Львівській області ДПП зі скаргою, на постанову.

Враховуючи наведене, позивачем підтверджено поважність причин пропуску строку на оскарження даної постанови, таким чином, суд вважає за необхідне поновити останньому строк звернення до суду з вказаним позовом.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно з ст. 31 Закону "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом з тим, суд зауважує, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що імперативними положеннями частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу, що ані оскаржувана постанова, ані матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом.

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відтак, на переконання суду, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути на його користь з Департаменту патрульної поліції витрати зі сплати судового збору у розмірі 616,50 грн. (605,60 грн. - судовий збір та сервісний збір 10,90 грн.) та витрати по сплаті штрафу на суму 340,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. 139 КАС України, з Департаменту патрульної поліції слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 гривень.

Стягнення з відповідача сервісного збору (за банківські послуги з переказу судового збору), чинним законодавством не передбачено. Такі витрати не відносяться до судових витрат, вичерпний перелік яких міститься в ст. 132 КАС України. Відтак, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Щодо повернення сплаченого штрафу в розмірі 340,00 грн. суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

Відповідно до положень ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій».

Відповідно до вимог п. 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №787 від 3 вересня 2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Згідно з п. 5 Порядку № 787 від 03 вересня 2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідач-1 є контролюючим органом у розумінні положень п. 5 Порядку, оскільки саме на виконання його рішення (постанови) було сплачено штраф позивачем.

Помилково сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф). Тобто фізичній особі необхідно звернутися до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.

Враховуючи викладене, а також враховуючи той факт, що повернення таких коштів здійснюється управлінням держказначейства на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Скасувати постанову серії ЕНА №1773323 від 29 березня 2024 року, винесенуінспектор 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Буй І.І. про накладення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач-1: Департамент патрульної поліції, код в , адреса:

м. Київ, вулиця Федора Ернста, 3.

Відповідач-2: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М. Кваша