Справа № 420/36334/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

08 травня 2024 року м. Одеса
Рішенням суду від 28.02.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії на підставі довідок про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії №№1075,1076,1077 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020 року, на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року, на 01.01.2023 року, відповідно, виданих Управлінням Служби безпеки України в Одеській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року, 01.02.2023 року на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області №№1075,1076,1077, виданих станом на 29.01.2020 року, на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року, на 01.01.2023 року, відповідно, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь на ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) грн. 60 коп.
В обґрунтування заяви зазначено, що відповідачем добровільно не виконується рішення суду, у зв`язку з чим у позивача наявні підстави для звернення до суду з даної заявою.
Дослідивши подані матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Тобто, з аналізу наведених норм вбачається, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду.
Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
Разом з цим, позивач не навів обставин та не надав доказів, які підтверджують необхідність встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі.
Відповідно до ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Судом встановлено, що Одеським окружним адміністративним судом 22.04.2024 року видані виконавчі листи для примусового виконання судового рішення.
Суд зазначає, що незважаючи на існування інституту судового контролю, саме виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень.
Законом України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень суду, які орган виконавчої служби застосовує у випадку невиконання рішення суду у добровільному порядку.
Крім того, частиною 8 КАС України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, відповідно до якого учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Разом з тим, позивач не навів обставин та не надав доказів, того, що примусовий порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а тому заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Заява розглянута після виходу судді з відпустки.
Керуючись ст.167, 248, суд
Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк