Справа № 120/18688/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 травня 2024 р. Справа № 120/18688/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.03.2022 №94 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати, відповідно п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до спеціального стажу за вислугу років період роботи ОСОБА_1 :

- з 17.05.1991 по 24.08.1991 в Одеському ордена Леніна морському порту учнем докера-механізатора з направленням в виробничий перезавантажувальний комплекс №5 ?

- з 24.08.1991 по 01.01.1992 в Одеському ордена Леніна морському порту докером -механізатором 4 класу в виробничому перезавантажувальному комплексі №5; ?

- з 01.01.1992 по 03.05.1993 в Одеському ордена Леніна морському порту докером - механізатором 4 класу в виробничому перезавантажувальному комплексі №4;

- ?з 03.05.1993 по 13.10.2004 на підприємстві з іноземною інвестицією «Айронімпекс-Україна» докером - механізатором 4 класу, а з 18.08.2001 докером - механізатором 3 класу;

- ??з 14.10.2004 по 11.07.2011 на ВАТ «Новотех-Термінал» докером-механізатором 3 класу «Новотех-Термінал»;

- ??період строкової служби в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.11.1985 по 15.11.1987;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи:

- з 17.05.1991 по 24.08.1991 в Одеському ордена Леніна морському порту учнем докера-механізатора з направленням в виробничий перезавантажувальний комплекс №5;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити з 16 березня 2022 року ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років відповідно п. «г» ст. 55 Закону України « Про пенсійне забезпечення».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що вважає протиправним рішення пенсійного органу від 30.03.2022 №94 про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років із заниженням пенсійного віку по досягненню 55 років у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 22.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.01.2024 представник ГУ ПФУ у Вінницькій області надіслав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 з 17.05.1991 по 23.08.1991, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. Крім того, відсутні пільгові довідки для підтвердження права на призначення пенсії за вислугу років (пункт "г" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах).

За результатом розгляду документів до пільгового стажу неможливо зарахувати такі періоди: з 17.05.1991 року по 24.08.1991 року, оскільки чинним законодавством не передбачено зарахування періоду роботи на посаді учня докера-механізатора до пільгового стажу; з 25.08.1991 року по 01.01.1992 року, з 02.01.1992 року по 03.05.1993 року, з 04.05.1993 року по 13.10.2004 року та з 14.10.2004 року по 11.07.2011 року, оскільки для зарахування до пільгового стажу вище вказаних періодів трудової діяльності необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням, що позивач працював в комплексних бригадах на вантажно-розвантажувальних роботах у портах; з 01.11.1985 року по 15.11.1987 року оскільки згідно з чинним законодавством періоди проходження військової служби не зараховуються до пільгового стажу.

За результатом розгляду документів, страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 6 місяців 7 днів. Стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугою років відсутній.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 16.03.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.03.2022 №94 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказаним рішенням встановлено, що вік заявника 55 років; необхідних страховий стаж, визначений пунктом «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має становити не менше 25 років. З них не менше 20 років на зазначеній роботі. Страховий стаж позивача становить 29 років 06 місяців 07 днів, пільговий стаж відсутній.

Відповідач за наслідками розгляду заяви позивача не зарахував період роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_2 з 17.05.1991 по 23.08.1991, оскільки наявне виправлення в даті наказу про прийняття, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року.

Крім того, зазначає, що відсутні пільгові довідки для підтвердження права на призначення пенсії за вислугу років (п. г ст. 55 ЗУ 1788 - механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах).

Вказує, що для зарахування до страхового та пільгового стажу вище вказаних періодів трудової діяльності необхідно надати уточнюючу довідку, визначену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у призначенні пенсії відповідно до пункту „г" статті 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу станом на 11.10.2017.

Вважаючи рішення відповідача від 30.03.2022 №94 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 21 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV встановлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до абзацу другого пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років за стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності 11.10.2017.

Згідно з абзацами першим і другим пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, чоловіки, які станом на 11.10.2017, мали страховий стаж не менше 30 років, з них не менше 20 років на роботах на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, після досягнення 55 років мають право на пенсію за вислугу років.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Абзацами першим і другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі № 648/1613/17.

Судом встановлено, згідно трудової книжки позивача НОМЕР_3 ОСОБА_1 працював, зокрема:

- з 17.05.1991 по 24.08.1991 в Одеському ордена Леніна морському порту учнем докера-механізатора з направленням в виробничий перезавантажувальний комплекс №5 ?

- з 24.08.1991 по 01.01.1992 в Одеському ордена Леніна морському порту докером -механізатором 4 класу в виробничому перезавантажувальному комплексі №5; ?

- з 01.01.1992 по 03.05.1993 в Одеському ордена Леніна морському порту докером - механізатором 4 класу в виробничому перезавантажувальному комплексі №4;

- ?з 03.05.1993 по 13.10.2004 на підприємстві з іноземною інвестицією «Айронімпекс-Україна» докером - механізатором 4 класу, а з 18.08.2001 докером - механізатором 3 класу;

- ??з 14.10.2004 по 11.07.2011 на ВАТ «Новотех-Термінал» докером-механізатором 3 класу «Новотех-Термінал»;

Таким чином, записами трудової книжки позивача підтверджується страховий стаж позивача на посаді докера-механізатора з 17.05.1991 по 11.07.2011.

Крім того, перебування позивача на посаді докера механізатора у період з 17.05.1991 по 11.07.2011 підтверджується також Посвідченням № НОМЕР_4 , у якому зазначено результати щорічної перевірки знань та найменування обладнання; архівною довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 27.09.2022 №1598-11.1-33; наказом президента фірми «Айронімпекс-Україна» №1/п від 03.05.1993 та записами про переводи, переміщення, зміну кваліфікації, відпустки; Наказом Підприємства «Айронімпекс-Україна» №270-к від 13.10.2004; Архівною довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 06.07.2022 №1335-О-11.1-21 із зазначенням розміру заробітної плати ОСОБА_1 за 1995-06.2000 р. у «Айронімпекс-Україна»; Архівною довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 27.09.2022 №1599-11.1-33 із зазначенням заробітної плати ОСОБА_1 за період з 05.1993 по 1998; Архівною довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 27.09.2022 №1600-11.1-33 із зазначенням заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1999 по 10.2004; довідками форми ОК-1.2 Пенсійного фонду України про відомості, що накопичені в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за звітами страхувальників ПІІ «Айронімпекс-Україна» та ТОВ «Новотех-термінал» по роках з 1998 по 2002 та з 1998 по 2005.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що записами трудової книжки позивача підтверджується страховий стаж позивача на посаді докера-механізатора, що зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років за статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказаний стаж роботи на посаді докера-механіка позивач мав станом на 11.10.2017.

Крім того, оскільки трудовою книжкою позивача НОМЕР_3 та доданими матеріалами підтверджено період трудової діяльності позивача з 17.05.1991 по 24.08.1991, то суд вважає, що даний період підлягає зарахуванню і до загального страхового стажу позивача.

Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.03.2022 №94 є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо зарахування до пільгового стажу період строкової служби позивача у Радянській Армії з 01.11.1985 по 15.11.1987, то суд зазначає наступне.

В період проходження позивачем військової служби лавах Радянської Армії діяло Положенням про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.72 №590 (далі - Положення №590).

Так, п. "к" ч. 1 та ч. 3 п. 109 Положення №590 було встановлено, що період служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюються до роботи, яка дає право на призначення пенсій на пільгових умовах або в пільгових розмірах. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими мовами праці, періоди, зазначені у підпункті "к", прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Тобто, період строкової служби позивача може бути зарахований до періоду роботи, який перебував до призову на військову службу або після.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 15.06.1985 був зарахований буремником до Чорноморського пароплавства та звільнений у зв`язку з призовом у Радянську армію.

Після закінчення служби 15.11.1987, був прийнятий 10.05.1988 учнем в ковбасний цех Теплицького хлібокомбінату.

Отже, період військової служби позивача може бути зарахований лише до загального страхового стажу роботи у Чорноморському пароплавстві чи до періоду роботи у Теплицькому хлібокомбінаті. Період роботи у вказаних установах не зараховується до пільгового страхового стажу, а тому у позивача відсутнє право на зарахування строкової служби позивача у Радянській Армії з 01.11.1985 по 15.11.1987 до пільгового стажу роботи.

Тому, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то суд вказує наступне.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

У межах розгляду даної справи суд дійшов висновку про протиправність дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не зарахування до пільгового страхового стажу періоду роботи позивача з 17.05.1991 по 24.08.1991, з 24.08.1991 по 01.01.1992, з 01.01.1992 по 03.05.1993, з 03.05.1993 по 13.10.2004 та з 14.10.2004 по 11.07.2011 та не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 17.05.1991 по 24.08.1991, тому оскільки підрахунок страхового стажу для призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень пенсійних органів, належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу зазначені періоди та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2022.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.03.2022 №94 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 17.05.1991 по 24.08.1991, до пільгового стажу період роботи з 17.05.1991 по 24.08.1991, з 24.08.1991 по 01.01.1992, з 01.01.1992 по 03.05.1993, з 03.05.1993 по 13.10.2004 та з 14.10.2004 по 11.07.2011 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2022, з урахуванням висновків суду, наведених у мотивувальній частині рішення.

Як зазначено у статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у визначений судом спосіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 536,80 грн. підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.03.2022 №94 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 17.05.1991 по 24.08.1991, до пільгового стажу період роботи з 17.05.1991 по 24.08.1991, з 24.08.1991 по 01.01.1992, з 01.01.1992 по 03.05.1993, з 03.05.1993 по 13.10.2004 та з 14.10.2004 по 11.07.2011 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2022, з урахуванням висновків суду, наведених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна