Справа № 500/1336/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1336/24

08 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області стосовно відмови щодо переведення з пенсії за віком, призначеної за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком за Законом України "Про державну службу" та скасувати рішення №65/03-16 від 16.02.2024 №90;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 01.03.1983 по 30.06.1992 в комсомольських, партійних організаціях, а також в місцевих органах виконавчої влади, згідно записів трудової книжки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 07.02.2024 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 07.02.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перехід на пенсію за віком, як державному службовцю, згідно з Законом України "Про державну службу". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №90 від 16.02.2024 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", посилаючись на відсутність стажу державної служби 20 років станом 01.05.2016.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до його стажу державної служби період роботи з 01.03.1983 по 30.06.1992 в комсомольських, партійних організаціях, а також в місцевих органах виконавчої влади, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо переведення її на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення №90 від 16.02.2024 про відмову у переведення на пенсію державного службовця, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Стаж державної служби позивача з 01.07.1992 по 09.02.2004 складає 11 років 07 місяців 10 днів. 04.07.2001 набрав чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", згідно з ст.14 якого керівники відділів, їх заступники виконавчих органів міських рад віднесено до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування. Після набрання чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" дані посади відноситься до посад службовців органів місцевого самоврядування, отже стаж служби в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби не зараховується. Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2001 № 1441 "Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад" визнано такою, що втратила чинність постанову Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 "Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби", яка набрала чинності з 01.05.2016, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 "Про порядок обчислення стажу державної служби", якою було передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи на виборних та інших відповідальних посадах в партійних, профспілкових і виборних організаціях до припинення дії ст.6 Конституції УРСР , тобто 24.10.1990.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Стаж державної служби за період з 01.07.1992 по 09.02.2004 складає 11 років 07 місяців 10 днів, станом на 01.05.2016 позивач не працював на посадах державної служби, що дають право на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Розглянувши документи пенсійної справи позивача до стажу державної служби не враховано періоди роботи з 01.03.1983 по 30.06.1992, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про присвоєння рангу державного службовця. Слід зазначити постанова Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, якою затверджувався порядок обчислення стажу державних службовців, втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016. Оскільки спірні періоди роботи позивача не підпадають під категорії державної служби, та відсутні відповідні записи в трудовій книжці про присвоєння рангу державного службовця, у відповідача відсутні законні підстави для врахування цього періоду в стаж державного службовця позивача. Тому, правові підстави для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача в періоди з 01.03.1983 по 30.06.1992 відсутні. Зважаючи на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області дійшло висновку про відсутність правових підстав для переведення з пенсії за віком позивача, призначену відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком у відповідності до норм Закону України "Про державну службу".

У відповіді на відзив щодо наведених відповідачем заперечень позивач відзначив, що відповідачем ніяким чином не обґрунтовано, чому період роботи з 01.03.1983 по 30.06.1992 на відповідальних посадах в комсомольських, партійних організаціях, а також на посадах в місцевих органах виконавчої влади, не зараховується до стажу державної служби.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.05.2014 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

07.02.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про переведення з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по віку як державному службовцю згідно з Законом України "Про державну службу".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №90 від 16.02.2024 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" в зв`язку з відсутністю підстав.

Розглянувши документи надані для перерахунку пенсії встановлено, стаж державної служби за період з 01.07.1992 по 09.02.2004 складає 11 років 07 місяців 10 днів, також станом на 01.05.2016 позивач не працював на посадах державної служби, що дають право на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон України №889-VIII) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Цей закон набув чинності 01.05.2016.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Із наведених законодавчих норм слідує, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Як встановлено судом, і це не оспорюється відповідачем, позивач має передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Спірним ж є стаж державної служби позивача, а саме зарахування до такого періоди його роботи: з 01.03.1983 по 30.06.1992 в комсомольських, партійних організаціях, а також в місцевих органах виконавчої влади.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 02.05.1983, позивач:

01.03.1983 затверджений на посаді секретаря комітету комсомолу колгоспу "Зоря комунізму" на підставі постанови бюро Заліщицького райкому ЛКСМ України (протоколу №29 засідання від 02.03.1983);

25.05.1984 переведений на посаду завідуючого відділом комсомольських організацій Заліщицького райкому ЛКСМ України на підставі постанови пленуму Заліщицького райкому ЛКСМ України (протокол № 12 від 25.05.1984);

15.11.1988 переведений на роботу в апарат райкому Компартії України на підставі постанови пленуму Заліщицького райкому ЛКСМ України (протокол № 8 від 07.12.1988);

17.11.1988 затверджений інструктором райкому Компартії України на підставі постанови бюро РК КПУ (протокол Б-37/8 засідання бюро райкому Компартії від 17.11.1988) та звільнений з цієї посади 13.04.1990 за постановою бюро РК КП України (протокол Б 18/5 від 27.04.1990);

16.03.1990 призначений на посаду голови комітету по фізичній культурі і спорту Заліщицького райвиконкому на підставі рішення І сесії XXI скликання Заліщицької районної ради від 16.03.1990 та звільнений з цієї посади розпорядженням № 6 райвиконкому від 19.03.1992 в зв`язку з переведенням на посаду головного спеціаліста відділу по земельних ресурсах цього ж райвиконкому;

20.03.1992 переведений на посаду головного спеціаліста по земельному кадастру відділу по земельних ресурсах райвиконкому на підставі наказу відділу по земельних ресурсах Заліщицького райвиконкому (наказ № 5 від 20.03.1992) з якої звільнений 30.06.1992 в зв`язку з переведенням на роботу в управління по земельних ресурсах обласної державної адміністрації;

01.07.1992 призначений головним спеціалістом відділу земельних ресурсів в Заліщицькому районі в порядку переведення з посади головного спеціаліста відділу по земельних ресурсах Заліщицького райвиконкому на підставі наказу 15-К від 23.06.1992.

У відповідності до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.

Приписами п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283).

Відповідно до п.1 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Суд звертає увагу, що як Порядок №283, так і чинний наразі Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області до стажу державної служби не зараховано період роботи позивача в органах місцевого самоврядування, оскільки 04.07.2001 набрав чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-ІІІ.

Посади позивача в спірний період голови комітету по фізичній культурі і спорту Заліщицького райвиконкому та головного спеціаліста по земельному кадастру відділу по земельних ресурсах Заліщицького райвиконкому належать до категорії посад в органах місцевого самоврядування у силу вимог ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-ІІІ.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст.46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 та п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Відтак, доводи відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.

Разом з цим, згідно із п.3 Порядку №283 до стажу державної служби включається час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 №1049, а саме: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

У відповідності до роз`яснення Міністерства юстиції України №4-5-1156 від 03.06.1994, узгодженим з Кабінетом Міністрів України (лист), зараховується час роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 Кодексу законів про працю України, зокрема, у партійних, профспілкових та комсомольських організаціях на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст.6 та внесення змін до ст.7 Конституції УРСР, тобто до 24.10.1990. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішенням бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 13.05.2020 у справі №2240/2515/18, від 15.01.2020 у справі № 334/4034/16-а (2-а/334/217/16), від 07.03.2018 у справі №240/381/17 та від 07.02.2019 у справі №742/1718/17.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що періоди роботи позивача з 01.03.1983 по 30.06.1992 на посадах секретаря комітету комсомолу колгоспу "Зоря комунізму" Заліщицького райкому ЛКСМ України, завідуючого відділом комсомольських організацій Заліщицького райкому ЛКСМ України, в апараті Заліщицького райкому Компартії України, інструктором Заліщицького райкому Компартії України, а також на посадах голови комітету по фізичній культурі і спорту Заліщицького райвиконкому та головного спеціаліста по земельному кадастру відділу по земельних ресурсах Заліщицького райвиконкому, підлягають зарахуванню до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, наявний, передбаченими ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж, а також достатній стаж державної служби, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №90 від 16.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягають скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у ОСОБА_1 відповідного віку, достатнього страхового стажу та стажу державної служби, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як переведення на пенсію відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, з дня подання заяви, що передбачено ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 07.02.2024.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке прийняло спірне рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 800.00 грн. згідно квитанції № від 05.03.2024 на суму 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №90 від 16.02.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.03.1983 по 30.06.1992 до стажу державної служби та перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, з 07.02.2024.

Відмовити в задоволенні інших вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: просп. Соборний, 158Б, м.Запоріжжя, Запорізький р-н, Запорізька обл., 69005, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.