Справа № 460/2624/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2024 року м. Рівне №460/2624/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області ( далі - відповідач 2), в якому просить суду визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 16.01.2024 №48 щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 09.01.2024.

Позивач в обґрунтування позову в позовній заяві зазначає, що працювала та проживала в смт.Народичі Коростенського (Народницького) району Житомирської області період часу, достатній для призначення пільгової пенсії у відповідності до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином, позивач вказує, що має право на зниження пенсійного віку. Однак, відповідач відмовив у призначенні пенсії на підставі відсутності необхідної кількості років роботи (проживання) станом на 01.01.1993 в зоні безумовного (обов`язкового відселення). Проте, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у призначенні пенсії. Тому, просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 13.03.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2. Згідно з довідкою Народницької селищної військової адміністрації Коростенського району Житомирської області № 359 від 15.08.2022 року, позивач проживала в с.Народичі Коростенського району Житомирської області з 26.04.1986 по 18.11.1988рік, з 10.03.1989 по 11.01.1994 рік, яке відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення. Однак, з поданих для призначення пенсії документів, а саме диплому ЗА № 903277 слідує, що позивач в період з 01.09.1990 по 18.03.1995 навчалась в Рівненському державному текстильному технікумі. Отже, період проживання з 01.09.1990 по 11.01.1994 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не враховано, оскільки за наданими документами в цей період ОСОБА_1 навчалась у Рівненському державному текстильному технікумі на території, що не відноситься до забрудненої, адже м.Рівне не віднесене до зони безумовного (обов`язкового) відселення. Таким чином, період проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 рік становить - 4 роки 16 днів. Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів - 31.12.2024 рік. Таким чином, враховуючи положення статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи 2 категорії. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог та зазначив, що за наданими документами факт проживання позивача в зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 і становить 4 роки 16 днів. Період проживання з 01.09.1990 по 11.01.1994 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не враховано, оскільки за наданими документами в цей період ОСОБА_1 навчалась у Рівненському державному текстильному технікумі на території, що не відноситься до забрудненої. Крім того, за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною 22.05.1993 р. н., до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорта. Право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 набуде з 31.12.2024. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 23.03.1994.

09.01.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та 16.01.2024 прийнято рішення №48 про відмову у призначенні пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що загальний страховий стаж позивача складає 29 років 7 місяців 17 днів. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною 22.05.1993 р.н., до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорта. Також було не зараховано період проживання з 01.09.1990 по 11.01.1994 у зоні безумовного відселення, оскільки за наданими документами в цей період позивач навчалась у Рівненському державному текстильному технікумі, а тому, на думку відповідача 2, позивач право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» набуде з 31.12.2024.

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років пенсійний вік знижується на 4 роки* та додатково 1 рік за кожний рік проживання чи роботи, але не більше 9 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку (4 роки*) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Тобто, для зниження пенсійного віку на 9 років слід перевірити дотримання умов: 1) чи є особа потерпілою від Чорнобильської катастрофи; 2) чи особа постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює в безумовного (обов`язкового) відселення; 3) чи станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 2 років; для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку слід встановити, чи 4) чи проживала або постійно працювала особа в безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року; та 5) загальну кількість років проживання особи в зазначеній зоні.

ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 2 серія НОМЕР_1 .

У позовній заяві позивач вказує на те, що остання прожила в зоні безумовного (обов`язкового) відселення достатню кількість років для призначення пільгової пенсії, а тому має право на зниження пенсійного віку на 9 років.

Згідно оскаржуваного рішення, позивач станом на 01.01.1993 прожила в зоні безумовного (обов`язкового) відселення 4 роки 16 днів.

Щодо застосування початкової величини зниження пенсійного віку суд зазначає таке.

Згідно довідки від 15.08.2022 №359 виданою Народицькою селищною військовою адміністрацією Коростенського району Житомирської області ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 в зоні 2 безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986 по 18.11.1988; з 10.03.1989 по 11.01.1994.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 смт. Народичі віднесено до 2 зони безумовного (обов`язкового) відселення. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №807-ІХ від 17.07.2020 територія ліквідованого Народницького району увійшла до Коростенського району Житомирської області.

Доказів того, що дана довідка є неправдивою або відкликаною відповідним органом місцевого самоврядування матеріали справи не містять.

Зважаючи, що з 26.04.1986 по 31.07.1986 включно проживала в селі смт. Народичі, Коростенського (Народницького) району, Житомирської області, а відповідно до примітки до частини першої ст. 55 Закону № 796-ХІІ, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, суд дійшов висновку, що позивачу повинна встановлюватися початкова величина зниження пенсійного віку 4 роки, оскільки вона в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 проживала в населеному пункті, віднесеному до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Щодо періоду проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993, то суд зазначає, що дійсно відповідно до довідки від 15.08.2022 №359 виданою Народицькою селищною військовою адміністрацією Коростенського району Житомирської області позивач постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 в зоні 2 безумовного (обов`язкового) відселення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986 по 18.11.1988; з 10.03.1989 по 11.01.1994.

Водночас, згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач в період з 21.02.1989 по 11.06.1990 працювала на Народицькій стрічкоткацькій фабриці в смт.Народичі, яке відносилося до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Таким чином, судом встановлено, що позивач прожила та працювала в зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 не менше 2 років (а саме 6 р. 4 м. 15 днів - підтверджується довідкою сільської ради від15.08.2022 №359 та копією трудової книжки).

Також позивач проживала в смт.Народичі Коростенського (Народницького) району, Житомирської області включно до 11.01.1994.

Посилання відповідача на навчання позивача з 01.09.1990 по 18.03.1993 у Рівненському державному текстильному технікумі, на території, яка не відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення, суд оцінює критично, оскільки дані щодо навчання в іншому місті не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, що встановлено судом, підтверджено довідкою та копією трудової книжки.

А відтак, враховуючи загальний період проживання позивача в зоні безумовного (обов`язкового) відселення та те, що позивач має право на початкову величину зниження пенсійного віку (4 роки), суд дійшов висновку, що позивач має право на зниження пенсійного віку на 9 років (4 роки початкова величина та на 1 рік за кожний рік проживання, роботи).

Суд зауважує, що другою обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Таким чином, страховий стаж позивача повинен становити не менше 22 роки (31-9 років станом на рік досягнення позивачем пенсійного віку 2024 рік).

У спірному рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 29 років 7 місяців 17 днів на момент подання заяви про призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною 22.05.1993 р.н., до досягнення нею трирічного віку, оскільки в свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорта.

Згідно з статтею 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положенням частини другої статті 24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

За змістом ст. 181 Кодексу законів про працю України, що узгоджується з положеннями ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку зараховується як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Отже, до загального стажу, що дає право на пенсію за віком, зараховується час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Згідно матеріалів справи, до заяви про призначення пенсії від 09.01.2024 позивачем додавалось, окрім іншого, і свідоцтво серії НОМЕР_3 про народження дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане 03.06.1993.

Доказів неправдивості або недостовірності відомостей, що зазначені у свідоцтві серії НОМЕР_3 від 03.06.1993, відповідачем у рішенні про відмову у призначенні пенсії не наведено.

Згідно спірного рішення, позивачеві період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не зараховано, оскільки як відсутня відмітка про отримання паспорта.

Проте, слід вказати, що згідно пункту 11 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 (чинного на момент виникнення спірних відносин), час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Поряд із цим, суд зазначає, що позивачка не вказала який саме період догляду за дитиною до трьох років не було зараховано до її страхового стажу. Водночас, з розрахунку стажу ОСОБА_1 (а.с.29) видно, що за період з 01.09.1990 по 18.05.1995 позивачу зараховано до страхового стажу 4 роки 6 місяців 18 днів як період навчання у вищих/середніх навчальних закладах; в період з 14.04.1995 по 13.10.1995 до страхового стажу зараховано 6 місяців.

При цьому, частина 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV визначає право органу Пенсійного фонду України вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

В той же час, відповідачем також не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити вказаний вище стаж позивача.

За таких обставин, суд вважає, що дії щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу періоду догляду за дитиною до трирічного віку є передчасним, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу, віку та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

А відтак, у задоволенні решти вимог (зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити пенсію) - позивачу слід відмовити.

Враховуючи положення ч.3 ст.139 КАС України, судовий збір, сплачений за подання цього позову, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 16.01.2024 №48 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 травня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7-А,м. Кропивницький,Кропивницький р-н, Кіровоградська обл.,25009, ЄДРПОУ/РНОКПП 20632802)

Суддя С.М. Дуляницька