Справа № 500/5735/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/5735/23 пров. № А/857/3959/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року (головуючий суддя Баб`юк П.М., м. Тернопіль) у справі №500/5735/23 за адміністративним позовом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт,-

В С Т А Н О В И В:

08.09.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт №ТП174 від 31.12.2013.

Позов обґрунтовує тим, що 31.12.2013 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт №ТП74 на об`єкт будівництва «Завершення розпочатої реконструкції торговельного павільйону під споруду торгово-офісного призначення за адресою: АДРЕСА_1 », замовник ОСОБА_1 . За результатами проведення позапланової перевірки, за зверненням гр. ОСОБА_4 , комісією щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності встановлено, що на вищевказаному об`єкті здійснюється будівництво багатоповерхового будинку, що не передбачається дозвільними документами, а також виданими містобудівними умовами та обмеженнями №241 від 20.02.2013. Листом від 28.08.2023 архітектор ОСОБА_5 повідомив, що ним у 2008 році розроблялася проектна документація на "Завершення розпочатої реконструкції торговельного павільйону під споруд у торгово-офісного призначення по АДРЕСА_2 ", замовник ОСОБА_1 .. Будівельні роботи були призупинені і не завершені. На даний момент візуальним оглядом архітектором встановлено, що будівельні роботи відновлені і не відповідають розробленій ним проектній документації. Авторський нагляд по зазначеному об`єкту ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_6 не здійснюється. Всі вище перелічені обставини, на думку позивача свідчать про виконання на сьогоднішній день будівельних робіт всупереч містобудівному законодавству, будівельних норм, державних стандартів і правил та є самочинним будівництвом, а декларація про початок виконання будівельних робіт ТП74 не відповідає фактичним обставинам будівництва, всі відомості, зазначеній у ній є не достовірними, тому вона підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що безпідставним є твердження суду першої інстанції, що встановлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності можливе лише під час проведення перевірки, за результатами якої орган архітбудконтролю набуває права звернення з адміністративним позовом, так як закон не в усіх випадках вимагає в обов`язковому порядку здійснювати заходи державного архітектурно-будівельного контролю з метою виявлення порушень у сфері містобудівної діяльності, їх фіксації та документування, а проведення відповідних перевірок у межах таких заходів не завжди є обов`язковою передумовою для реалізації наявних у органу контролю повноважень (такого висновку дотримується Верховний суд у справі №№826/22842/15 від 14.06.2023 року). Апелянт вважає, що його дії були правомірними, оскільки дотримана процедура встановлення факту наведення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт №ТП74 від 31.12.2013. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

31.12.2013 відповідачем до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області подана декларація про початок виконання будівельних робіт ТП74 по об`єкту "Завершення розпочатої реконструкції торговельного павільйону під споруду торгово-офісного призначення". У декларації зазначено, що відповідальною особою за здійснення технічного нагляду є ОСОБА_7 , проектувальником є ОСОБА_5 .

Вказане незавершене будівництво розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :02:011:0039 за адресою АДРЕСА_1 , яка до 05.10.2022 перебувала в користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у відповідності до договору оренди землі від 07.11.2013, зареєстрованого в книзі записів засвідчення факту реєстрації 28.01.2014 №5105.

Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого в книзі записів засвідчення факту реєстрації 28.01.2014 №5105 від 04.10.2022, серед іншого, змінено сторону орендаря з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ОСОБА_3 та ОСОБА_2

14.07.2023 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , який просив провести перевірку законності та відповідності державним будівельним нормам, проектній документації виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:011:0039, замовник ОСОБА_1 .

Як слідує із протоколу засідання комісії щодо розгляду звернень фізичних чи юридичних осіб у сфері містобудівної діяльності за адресою вул. Наливайка від 25.07.2023 ОСОБА_8 стверджує, що за адресою вул. Наливайка на земельній ділянці із кадастровим номером :02:011:0039 ведеться незаконне будівництво, таке що суперечить державним будівельним нормам, земельному та містобудівному законодавству, адже ОСОБА_1 вже не являється користувачем земельної ділянки, а будівництво багатоповерхового будинку продовжується без будь-яких дозвільних документів, що може вплинути на права та законні інтереси майбутніх власників приміщень у цьому будинку, що повністю відповідає ст. 376 Цивільного Кодексу України, яка визначає ознаки самочинного будівництва, і право власності на такі об`єкти не виникає а ні у замовника а ні у інвестора.

Шляхом перевірки відомостей, які містяться в ЄДЕССБ та на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва https://e-construction.gov.ua/ за критерієм пошуку "кадастровий номер земельної ділянки - :12:011:0039, замовник - ОСОБА_1 міститься інформація про зареєстровану Управлінням Державної архітектурно-будівельною інспекцією у Тернопільській області декларацію про початок виконання будівельних робіт ТП 74 від 31.12.2013 "Завершення розпочатої реконструкції торговельного павільйону під споруду торгово-офісного призначення за адресою АДРЕСА_1 ", замовник будівництва ОСОБА_1 .

Відповідно до даних з реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка на якій ведеться будівництво :02:011:0039 передана в оренду третім особам - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Будь які документи щодо внесення змін в декларацію в ЄДЕССБ відсутні

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Станом на 31.12.2013, тобто на час реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт №ТП174, так і на час розгляду справи, правове регулювання спірних правовідносин унормовується Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (Закон №3038-VI).

Разом з тим, норми Закону №3038-VI з часу реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (31.12.2013) зазнали значних змін.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 34 Закону №3038-VI (у редакції від 16.10.2013, чинній на час подання декларації про початок виконання будівельних робіт) замовник мав право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Частиною другої цієї статті передбачалось, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Згідно з ст.36 Закону №3038-VI (у редакції чинній на час реєстрації спірної декларації) реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання підготовчих робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Виконувати будівельні роботи, підключати об`єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Частиною другою статті 39-1 Закону №3038-VI (у редакції чинній на час реєстрації спірної декларації) визначалось, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми Закону №3038-VI регулювали порядок проведення будівельних робіт на підставі поданої декларації про їх початок, порядок реєстрації декларації та її скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю.

10.06.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" від 17.01.2017 №1817-VIII, яким, в тому числі, внесено суттєві зміни до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Зокрема, відповідно до ст.34 Закону №3038-VI (в редакції після вказаних змін, яка також залишається чинною і на даний час) право на виконання будівельних робіт виникає після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт, або отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Тобто, з 10.06.2017 Закон №3038-VI не передбачає подання замовником декларації про початок виконання будівельних робіт та її реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю. Натомість, з 10.06.2017 право на виконання будівельних робіт виникає на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, або дозволу на виконання будівельних робіт. При цьому, ч.2 ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (на яку посилається позивач) теж зазнала змін.

Зокрема, ч.2 ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції станом на час розгляду органом державного архітектурно-будівельного контролю (позивачем) скарги гр. Паробка від 13.07.2023, викладена в наступній редакції: "У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення. Відомості про набрання законної сили судовим рішенням про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, вносяться до Реєстру будівельної діяльності."

При цьому, назва статті теж зазнала змін, а саме: "Внесення змін до повідомлення або декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або припинення права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення".

Виходячи з аналізу норм ч.2 ст. 39-1 Закону №3038-VI висновується, що вказані положення стосуються скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, або права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

Таким чином, положення ч.2 ст. 39-1 Закону №3038-VI в редакції станом на час розгляду органом державного архітектурно-будівельного контролю (позивачем) скарги гр. Паробка від 13.07.2023 не можуть бути застосовані до декларації про початок виконання будівельних робіт №ТП174 зареєстрованої 31.12.2013. Однак, за відсутності іншого правового регулювання вказаних відносин можна було б застосувати вказані положення ч.2 ст. 39-1 Закону №3038-VI за аналогією.

Так, відповідно до ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Однак, відповідно до цієї ж ч.6 ст.7 КАС України, аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Разом з тим, вказані правовідносини регулюються пунктом 9-1 розділу V "Прикінцеві положення" Закону №3038-VI, відповідно до яких: "Документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, отримані та чинні на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства", є чинними до завершення будівництва об`єктів. Внесення змін до таких документів, їх анулювання, а також державний архітектурно-будівельний контроль та прийняття в експлуатацію об`єктів, що споруджуються на підставі таких документів, здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтями 6 та 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". У разі встановлення під час перевірки порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо таких об`єктів відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про припинення прав на виконання підготовчих та будівельних робіт."

Таким чином, у разі встановлення під час перевірки порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо таких об`єктів відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про припинення прав на виконання підготовчих та будівельних робіт. Натомість, Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт №ТП174 від 31.12.2013 на підставі ч.2 ст. 39-1 Закону №3038-VI. Тобто, предмет та підстави позовних вимог не відповідають вимогам Закону №3038-VI.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що в тих межах позовних вимог та з тим предметом позову який заявлений позивачем позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у разі встановлення під час перевірки порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо вказаного об`єкта, позивач вправі звернутись до суду із позовом про припинення прав відповідачів на виконання будівельних робіт на підставі пункту 9-1 розділу V «Прикінцеві положення» Закону №3038-VI.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 500/5735/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний