Справа № 580/12082/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року справа № 580/12082/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Глийової В.Г.,

представника позивача - Шаповалова А.М. (за ордером),

представника відповідача - Гончарука Д.О. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) полковника, Л. Ходи, від 04.10.2023 № 286, щодо самовільного залишення військової частини, командиром міномету мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірний наказ, яким встановлено самовільне залишення позивачем розташування підрозділу під час здійснення бойового завдання, винесено передчасно, без з`ясування усіх обставин події. Наказ не містить інформації про наявність кримінального або адміністративного провадження, а також проведення службового розслідування за вказаним фактом. Позивачу, ОСОБА_1 не було повідомлено про оскаржуваний наказ, в порушення вимог п. 2 позділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017, згідно якого наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Також зазначено, що видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовольно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено. Єдиним належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного чи кримінального правопорушення може бути постанова/вирок суду про визнання цієї особи винною у вчиненні такого правопорушення, яка/який набрала законної сили. З таких підстав просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 лютого 2024 року о 09 год 30 хв.

Відповідач позов не визнав, надавши відзив на позовну заяву, де зазначено, що ОСОБА_1 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі мобілізаційного розпорядження та згідно з наказом командира військової частини від 22.03.2022 № 66, зарахований на всі видів забезпечення з 22 березня 2022 року та призначений на посаду командира відділення мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону. Згідно з наказом командира військової частини від 04.10.2023 № 286, зазначено, що нижчепойменований особовий склад військовослужбовців, вважати такими, які самовільно залишили місце розташування підрозділу в районі виконання завдання за призначенням для забезпечення заходів із правового режиму воєнного станув підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ОУВ «ТАВРІЯ») з 04 жовтня 2023 року. Зняти зі всіх видів забезпечення з 04 жовтня 2023 року та зняти з продуктів для приготування їжі в польових умовах з 04 жовтня 2023 року, сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командира відділення мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону. Підстава: рапорт № 27513. В подальшому на підставі рапорту командира механізованого батальйону від 06.10.2023 № 1370 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2023 № 2317 було проведено службове розслідування та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2023 № 1294 матеріали службового розслідування направлено до правохоронних органів для відкриття кримінального провадження. Станом на 25.01.2024 ОСОБА_1 до підрозділу військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Щодо наданих позивачем рапортів, відповідач зазначає, що позивач у позові зазначає, що 23-24.10.2023 особисто подавав рапорти про надання відпустки командуванню підрозділу, в якому проходив службу алеж він вже 04 жовтня 2023 року самовільно залишив поле бою, залишив бойових побратимів у бойовій обстаноці, своїми діями здійснив підрив боєготовності підрозділу, що ще раз підтверджує неправдивість наданої інформації та відношення до побратимів та виконаню службових обовязків. Командування військової частини НОМЕР_1 не могло розглянути вище згадані рапорти та прийняти рішення, так як, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2023 № 286 позивач вважається таким який самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі виконання завдання за призначенням для забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану та знятий зі всіх видів забезпечення з 04 жовтня 2023 року. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2023 № 295, відповідно до підпункту 14 пункту 116 «Положення про проходження увільнений від займаної посади і зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 13.10.2023 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2023 № 286. З огляду на викладене, будь-які порушення з боку військової частини НОМЕР_1 відсутні, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

16.02.2024 вх. № 8511/24 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він заперечує проти доводів відповідача та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідно до довідки Черкаського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 19 лютого 2024 року розгляд адміністративної справи № 580/12082/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відкладено у зв`язку з перебуванням головуючого судді Кульчицького С.О. у відпустці. Розгляд адміністративної справи № 580/12082/23 відкладено на 06.03.2024 о 09 годині 30 хвилин.

Усною ухвалою від 06.03.2024, що занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 15.03.2024 о 11:30.

Усною ухвалою від 15.03.2024, що занесена до протоколу судового засідання, закрито стадію підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.04.2024 о 10:30.

Усною ухвалою від 02.04.2024, що занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду по суті до 17.04.2024 о 09:30.

Відповідно до довідки Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 17 квітня 2024 року розгляд адміністративної справи № 580/12082/23, призначений на 09:30, за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу не відбувся у зв`язку з оголошеною на території Черкаської області повітряною тривогою 17.04.2024 з 08:53 до 09:28 та з 09:31 до 10:07. Розгляд адміністративної справи № 580/12082/23 відкладено до 10 год 30 хв 26.04.2024.

Присутній у судовому засіданні 26.04.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просив позов задовольнити. Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 26.04.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (військовий квиток серії НОМЕР_4 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.12.2016, військовослужбовець, призваний за мобілізацією згідно з Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022.

Згідно з наказом командира військової частини від 22.03.2022 № 66, зарахований на всі видів забезпечення з 22 березня 2022 року та призначений на посаду командира відділення мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону.

05.11.2022 призначений командиром міномету 2 мінометного взводу, 1 мінометної батареї механізованого батальйону, що підтверджується записами у військовому квитку, серії НОМЕР_4 від 23.12.2016.

Згідно з наказом командйра військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 136 від 12.05.2023 сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командир міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з НОМЕР_5 травня 2023 року вибув з м. Городня Чернігівської області після виконання службових завдань за призначенням в район виконання завдань за призначенням для забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_2 (ОСУВ « ОСОБА_2 »).

04.10.2023 близько 10 години 00 хвилин під час перевірки особового складу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 було виявлено відсутнім сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командира міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 286 від 04.10.2023 сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командира міномету другого взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що самовільно залишив місце розташування підрозділу в Районі виконання завдань за призначенням в підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ») та зняти з усіх видів забезпечення з 04.10.2023.

В подальшому на підставі рапорту командира механізованого батальйону від 06.10.2023 № 1370 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2023 № 2317 було проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 04.10.2023 близько 10 години 00 хвилин під час перевірки особового складу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 було виявлено відсутнім сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командира міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . На телефонні дзвінки даний військовослужбовець не відповідав, близькі родичі місце перебування військовослужбовця не повідомили. Встановити місцезнаходження військовослужбовця не вдалось.

За результатами службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 20.10.2023 № 1294 відповідно до якого:

- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командира міномету другого взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 позбавити премії в повному обсязі за жовтень 2023 року, призупинити виплату грошового забезпечення з 04.10.2023 та не виплачувати додаткову винагороду за жовтень 2023 року;

- командиру 2 мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення та повідомлення про скоєння кримінального правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома;

- командирам підрозділів та їх заступникам з морально-психологічного забезпечення постійно проводити відповідну профілактичну роботу з особовим складом щодо недопущення подібних випадків, в майбутньому, основну увагу акцентувати на персональній відповідальності військовослужбовців.

Не погоджуючись із наказом від 04.10.2023 № 286, щодо самовільного залишення військової частини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, судом враховано ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі ст. 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України», дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до вимог статтей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено статут Внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до ст.11 якого необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Надаючи оцінку спірному наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2023 № 286, яким встановлено факт самовільного залишення позивачем розташування підрозділу під час виконання бойових завдань, суд зазначає, що відповідно до п. 21 Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року № 604, про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог вказаного Положення визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказ Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Згідно з абз. 2 п. 1.4. Розділу 1 цієї Інструкції до загального строку військової служби не зараховується час відбування військовослужбовцем такого покарання, як арешт (крім випадків передбачених статтею 55 Кримінально-виконавчого кодексу України), відбування покарання в дисциплінарному батальйоні та строк самовільного залишення військової частини або місця служби, а також строк, під час якого військовослужбовець дезертирував із Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту або добровільно здався у полон, який визначається згідно з наказом посадової особи про вибуття військовослужбовця до місць відбування покарання у вигляді арешту чи тримання в дисциплінарному батальйоні і про його прибуття, а також про строк самовільного залишення ним військової частини чи місця служби. Витяги із цих наказів або витяги із Єдиного реєстру досудових розслідувань залучаються до особових справ військовослужбовців та є підставою для внесення відповідних записів до облікових документів військовослужбовців.

На виконання вказаних норм, за фактом виявлення факту самовільного залишення розташування підрозділу, на підставі рапорту № 27513, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 286 від 04.10.2023 сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командира міномету другого взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що самовільно залишив місце розташування підрозділу в Районі виконання завдань за призначенням в підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ») та зняти з усіх видів забезпечення з 04.10.2023.

Отже, спірним наказом лише встановлено факт самовільного залишення позивачем місця служби і він є розпорядчим документом, для внесення відповідних відомостей про військову службу військовослужбовця до його облікових документів.

При цьому, питання про призупинення військової служби позивача спірним наказом не вирішувалось.

Так, питання призупинення військової служби врегульовано ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до якої військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Отже, призупинення військової служби здійснюється у наведеному порядку, зокрема, після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, однак доказів здійснення таких заходів, суду не надано.

Крім того, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань (абз. 5 ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ).

Оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2023 № 286 позивачу не призупинено військову службу, а лише зафіксовано факт самовільного залишення ним військової служби.

Щодо рапортів позивача про відпустку за сімейними обставинами, суд зазначає наступне.

Рапорти про відпустку за сімейними обставинами від 06.10.2023, 12.10.2023, 18.10.2023 направлені засобами поштового зв`язку з Києва, що теж підтверджує самовільне залишення розташування підрозділу.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»:

9. Відпустка за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення надається військовослужбовцю у таких випадках:

2) тяжкого стану здоров`я або смерті рідних по крові або по шлюбу: а) дружини (чоловіка), батька (матері), вітчима (мачухи), сина (дочки), пасинка (падчерки), рідного брата (рідної сестри) військовослужбовця, батька (матері) подружжя або особи, на вихованні якої перебував військовослужбовець, - тривалістю до 7 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад;

Копія ультразвукового дослідження від 27.09.2023 додана до рапортів не є доказом тяжкого стану здоров`я, що є підставою для надання відпустки без збереження грошового забезпечення.

У позовній заяві зазначено, що 23-24.10.2023 позивач особисто подавав рапорти про надання відпустки командуванню підрозділу, в якому проходив службу але ж він вже 04 жовтня 2023 року самовільно залишив місцерозташування підрозділу.

Відповідач не міг розглянути вказані рапорти та прийняти рішення, так як, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2023 № 286 позивач вважається таким який самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі виконання завдання за призначенням для забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану та знятий зі всіх видів забезпечення з 04 жовтня 2023 року.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2023 № 295, відповідно до підпункту 14 пункту 116 «Положення про проходження увільнений від займаної посади і зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 13.10.2023 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2023 № 286.

Також, факт самовільного залишення позивачем місця служби підтверджений результатами службового розслідування: акт від 20.10.2023 № 1088 та наказ від 20.10.2023 № 1294.

Суд відхиляє, як необґрунтовані твердження представника позивача, що за відсутності відповідного вироку суду або постанови про адмінправопорушення у командира військової частини відсутні підстави для твердження про самовільне залишення позивачем місця служби.

Суд зазначає, що стаття 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, певний проступок може містити одночасно склад і дисциплінарного, і адміністративного проступку, що пов`язано з певними повноваженнями або статусом суб`єкта проступку.

Адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, оскільки пов`язане з неналежним виконанням службових обов`язків (обов`язків несення військової служби). Відтак притягнення до двох видів юридичної відповідальності не виключається.

Так само дисциплінарна та кримінальна відповідальність військовослужбовця є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Таким чином, спірним наказом відповідача від 04.10.2023 № 286 позивача не притягнуто до жодної відповідальності, а лише встановлено факт відсутності за місцерозташуванням підрозділу, що в свою чергу стало підставою для проведення службового розслідування та, в подальшому, направлення відповідних повідомлень до правоохоронних органів. До того ж спірний наказ не породжує для позивача негативних наслідків, а лише констатує факт самовільного залишення військової частини, а зняття з усіх видів забезпечення передбачено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 286, яким встановлено факт самовільного залишення позивачем місця служби є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242-243, 245-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.05.2024.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ