Справа № 140/25926/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/25926/23 пров. № А/857/6317/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя: Дмитрук В.В. місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 29.08.2023, через засоби поштового зв`язку, звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплати з 01.10.2015 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, щомісячно, до зміни законодавчого регулювання відповідних правовідносин без обмеження в часовому проміжку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів в обґрунтування поважності причин його пропуску.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу, оскільки подана заява не містила поважних причин пропуску такого строку.

Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що оскільки вона скористалася правом на досудове врегулювання спору, то слід врахувати дату відмови їй у задоволенні заяви до відповідача про нарахування спірної доплати.

А тому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України слід застосувати тримісячний строк на звернення до адміністративного суду, з врахуванням дати надання відповіді відповідача, якою він відмовив їй у позасудовому врегулюванні спору, а саме 22.06.2023. Зазначає, що позов подано 28.08.2023, тобто в межах встановленого тримісячного строку на звернення до суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що така підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка звернулася до суду з цим адміністративним позовом 29.08.2023 (відмітка поштового відділення на конверті), вимоги якого стосуються і пов`язані як із ухваленням Конституційним Судом України рішення № 6-р/2018 від 17.07.2018, так і з допущеною, на думку позивачки, бездіяльністю відповідача з 01.10.2015, тобто за межами шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, щодо непроведення належного нарахування та виплати складових пенсії.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Проте, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду. Так частиною першої цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до актуальної правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 стосовно застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії, необхідно враховувати таке: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що вимоги позову обгрунтовано відновленням Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 року №6-р/2018 дії статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, що діяла до 01.01.2015 року, щодо виплати підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення. Отже, про невиплату підвищення до пенсії позивач мала би знати у день виплати пенсії у неповному розмірі з часу, коли така виплата мала би бути проведена відповідно до закону.

Разом з тим, позивач із цим позовом звернулася до суду 29.08.2023 року, а вимоги позову стосуються нарахування та виплати спірного підвищення до пенсії, починаючи з 01.10.2015, тобто, заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду (за період з 01.10.2015 по 28.02.2022).

Апеляційний суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Зі змісту заяви про поновлення строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції не вбачає, що позивачка не мала реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений КАС України строк. Отримання позивачкою листа відповідача від 22.06.2023 № 27542-25845/П-02/8-0300/23, у відповідь на її звернення, не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли ОСОБА_1 почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку.

Таким чином, зі змісту апеляційної скарги не вбачається, що позивачка не мала реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений КАС України строк, а у поданій суду першої інстанції заяві про поновлення строку не наведено причин, які дійсно перешкоджали їй звернутись до суду своєчасно із цією позовною заявою.

Аналізуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. Реалізація позивачкою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивачки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовом в частині позовних вимог 01.10.2015 по 28.02.2022, а висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви в цій частині є законними та обґрунтованими.

Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви повністю, адже пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому позивачкою не пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовом в частині позовних вимог після 28.02.2023.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо строку звернення до суду, що відповідно до приписів ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали в частині, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 140/25926/23 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у частині позовних вимог з 28.02.2023.

У решті ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 140/25926/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін