Справа № 620/2749/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/2749/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії №79 від 01.11.2023, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку помилкою у записі про ім`я ОСОБА_1 на титульній сторінці трудової книжки;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 16.08.1978.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд ухвалою від 11.03.2024 відкрив провадження у справі та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано відзив на позов, в якому наголошує, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити певні дій безпідставно заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області також подано відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позову відмовити та зазначає, що до загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки запис про ім`я заявниці на титульній сторінці внесено з порушенням п.2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і в організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Вважає, що дані правовідносини підлягають вирішенню в цивільному судочинстві шляхом подання заяви про встановлення факту правовстановлюючого документа (трудової книжки).

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому доводи відповідача вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують вимог та доводів позовної заяви. У зв`язку з цим наполягає на задоволенні позовної заяви.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

26.10.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.11.2023 №79 їй було відмовлено в призначенні пенсії. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.08.1978, оскільки запис про ім`я заявниці на титульній сторінці внесено з порушенням п. 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і в організаціях, яка затверджена постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.06.1974 №162.

Згідно з паспортом громадянина України Серія НОМЕР_2 , виданого Куп`янським МРВ УМВС України в Харківській області, 23.10.1998, заявниця ОСОБА_1 (рос. переклад ОСОБА_1 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Долинка Саранского района Карагандинской області. Картка фізичної особи платника податків від 27.05.2004, видана заявниці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Як вбачається з відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 , від 16.08.1978 російською мовою, прізвище, ім`я, по-батькові заявниці записано як « ОСОБА_1 », дата рождения 02.06.1961». Записи внесені російською мовою, на українську мову відомості трудової книжки не перекладалися.

Тобто ім`я заявниці у трудовій книжці зазначене як « ОСОБА_2 », у той час відповідно до паспорту громадянина України ім`я заявниці - « ОСОБА_2 ».

Наявна розбіжність в написанні імені заявниці зумовила прийняте Головним управлінням пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, що у свою чергу позбавляє заявницю можливості реалізувати гарантоване Конституцією України право на соціальний захист та призначення пенсії, за захистом якого вона звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з п.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (абз.1), страховий стаж це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пункт 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як передбачено ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.1993 №637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в пункті 1 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.

На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні за змістом положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п.2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Аналізуючи приписи Інструкції №162 та Інструкції №58, суд зазначає, що всі записи які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

При цьому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Разом із тим, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Суд також звертає увагу, що положення Інструкції №162 не регламентують порядок виправлення у трудових книжках імені, а переклад імені « ОСОБА_2 (рос.)» на « ОСОБА_2 (укр)» жодних лінгвістичних порушень не має.

Відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

З огляду на наведене, посилання відповідача у своєму рішенні на неврахування періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.08.1978, оскільки запис про ім`я заявниці на титульній сторінці внесено з порушенням п. 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і в організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, є протиправними, а рішення таким, що підлягає скасуванню.

Щодо посилань відповідача на те, що дані правовідносини підлягають вирішенню в цивільному судочинстві шляхом подання заяви про встановлення факту правовстановлюючого документа (трудової книжки), суд звертає увагу, що належність трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.08.1978 позивачу під сумнів відповідачем не ставиться.

Щодо вимог про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 16.08.1978, суд зазначає, що чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв.

А тому, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

А отже, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 968,96 грн, який має бути стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 241-246, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.11.2023 №79 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повне рішення суду складено 08.05.2024.

Суддя Л.О. Житняк