Справа № 360/228/24
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 травня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/228/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовною заявою адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі - відповідач), з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 14.09.2023р. №69296083;

- зобов`язати Снятинську міську раду Коломийського району Івано-Франківської області в особі державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 30073196; тип майна: квартира; загальна площа: 58,1 кв.м; житлова площа: 42,5 кв.м).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власницею квартири (на праві приватної власності), яка розташована у АДРЕСА_1 . 24 лютого 2022 року у смт.Тошківка в зв`язку з повномасштабною війною росії проти України розпочалися жорстокі бойові дії, внаслідок чого правовстановлюючі документи на квартиру було знищено, а сам багатоквартирний будинок зазнав пошкоджень. Заявниця була вимушена переміститися у більш безпечне місце. Правовстановлюючий документ на квартиру позивача нею було втрачено в результаті ракетного удару ворога по багатоквартирному будинку, в якому розташована квартира, а отримати копію наразі неможливо, оскілки дублікат правовстановлюючого документа зберігається на непідконтрольній уряду України території. Водночас заявниця була певна, що відповідна інформація міститься у Державному реєстрі речових прав, а тому звернулася з питанням отримання витягу з нього до Державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Однак державний реєстратор повідомив, що ця інформація у відповідному реєстрі відсутня. Позивачка подала відповідачу заяву про проведення державної реєстрації права на нерухоме майно на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, який був сформований безпосередньо відповідачем. Однак заявниці було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру так як нею не було надано оригіналу договору про купівлю житла. Вказані обставини перешкоджають позивачці реалізувати свої права, у т.ч. й щодо подання документів, пов`язаних з компенсацією за пошкоджене майно через застосунок Дія. Доказом, що саме заявниця є володільцем вказаної квартири є Інформація з реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є володільцем квартири, а саме: реєстраційний номер майна: 30073196; тип майна: квартира; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 58,1 кв.м.; житлова площа: 42,5 кв.м. Вважає що рішення державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 14.09.2023р. №69296083 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 11.03.2024 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. При цьому надав заяву в якій вказав, що проти даного позову заперечує, оскільки позивачем протерміновано 60-ти денний термін оскарження дій державного реєстратора та як наслідок звернення з відповідним позовом до суду.

Представник позивача надав додаткові пояснення в яких зазначив, що двомісячний строк оскарження рішення, дій або бездіяльність державного реєстратора встановлений виключно для оскарження до Міністерства юстиції України, його територіальних органів. У цій справі позивачкою оскаржується рішення державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 14.09.2023р. №69296083. Позов було скеровано до суду через підсистему (модуль) Електронний суд 03.03.2024р., тобто в межах шестимісячного строку.

Дослідив матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою.

Позивач є власницею квартири (на праві приватної власності), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

04.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області із заявою про державну реєстрацію прав власності на квартиру розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 30073196; тип майна: квартира; загальна площа: 58,1 кв.м; житлова площа: 42,5 кв.м).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 від 14.09.2023 № 69296083 відмовлено в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, а саме: для проведення державної реєстрації прав заявником не надано оригінал договору купівлі продажу № 235 від 07.04.2010 чи його дублікат, у зв`язку із чим порушено норми п.1 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, судом також встановлено, що ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 відмовлено ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Гірська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, оскільки право власності вже зареєстровано, що підтверджується інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності заявниці ОСОБА_1 , представник якої просить встановити той факт, який підтверджено документально та ніким не оспорюється.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-ІV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1127).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Пунктом 2 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною 2 статті 18 Закону №1952-ІV передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Частиною першою статті 24 Закону №1952-IV визначені підстави для відмови в державній реєстрації прав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, який доданий до матеріалів справи та не заперечується відповідачем.

У з`язку із втратою правовстановлюючих документів на відповідну квартиру, через повномасштабну війну росії проти України, 04.09.2023 позивач звернулась до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області із заявою про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно (квартири).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки заявником не було надано оригіналу договору купівлі продажу №235 від 07.04.2010 року чи його дублікату.

Суд зазначає, що на підставі наказу Міністерства юстиці України від 14.12.2012 № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. № 2102/22414 наказ Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із змінами) втратив чинність.

Цим же наказом було затверджено Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна (надалі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно (ч.1 Порядку).

Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв /запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав (ч.3 Порядку).

Відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи (ч.5 Порядку).

Перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об`єкт нерухомого майна або суб`єкта речових прав, їх обтяжень (ч.6 Порядку).

Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об`єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об`єкта (ч.7 Порядку).

За результатом перенесення записів щодо об`єкта нерухомого майна, наявних у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, державний реєстратор робить у відповідних реєстрах відмітку про перенесення відомостей таких записів (ч.5 Порядку).

Статтею 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV) визначено наступне.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (ч.2).

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав (ч.5).

Частиною 1 статті 27 Закону №1952-ІV встановлені підстави для здійснення державної реєстрації права власності, до яких законодавець відніс:

1) укладеноий в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтво про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтво про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державний акт на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;

10) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13-1) договір, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, та акта прийманняпередачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

13-2) акти приймання-передачі нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

13-3) договір про передачу страхового портфеля;

14) інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Тобто перелік підстав здійснення державної реєстрації права власності, визначений у статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є вичерпним, що підтверджується п.14 ч.1 ст.27 цього Закону, який передбачає можливість реєстрації і на підставі інших документів, які підтверджують право власності.

Крім того слід відзначити, що Реєстр прав власності на нерухоме майно (в якому містяться відомості про право власності позивачки на спірну квартиру) це невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру прав, а тому відомості, зазначені в ньому можуть і мають бути використані під час здійснення реєстрації права власності та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Порядок ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно (надалі Порядок 1141) було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484).

У відповідності до п.3 ч.2 Порядку 1141, невід`ємна архівна складова частина Державного реєстру прав - Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державний реєстр іпотек та у випадку, передбаченому законом, відомості Державного реєстру земель.

Відомості невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру прав використовуються державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав, їх обтяжень, у тому числі з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та/або погашення у випадках, передбачених цим Порядком (ч.40 Порядку 1141).

У разі коли під час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором встановлено наявність запису про державну реєстрацію права власності в невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав, додатково до відомостей, передбачених пунктом 30 цього Порядку, вносяться такі відомості: реєстраційний номер запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; дата і час державної реєстрації права власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (ч.41 Порядку 1141).

Перенесення до Державного реєстру прав записів про інше речове право, похідне від права власності, та суб`єкта такого права, про обтяження речового права та суб`єктів обтяження у випадку, передбаченому пунктом 42 цього Порядку, здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли такі записи щодо індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна є чинними, ідентифікують відповідний об`єкт нерухомого майна та суб`єктів речового права та/або суб`єктів обтяження (ч.43 Порядку 1141).

У разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 рроку в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відмітку про погашення запису про об`єкт нерухомого майна, незавершеного будівництва (крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту), в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек відмітку про погашення запису про обтяження речового права та/або запису про іпотеку (ч.45 Порядку 1141).

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, та в зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на відповідну квартиру позивача - ОСОБА_1 , інформація щодо права власності яка міститься у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який функціонував до 2013 року, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а тому суд звертає увагу, що відомості, зазначені в ньому (Реєстрі прав власності на нерухоме майно) можуть і мають бути використані під час здійснення реєстрації права власності та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

На підставі вказаного, суд приходить до висновку, що у державного реєстратора не було правових підстав для відмови у реєстрації відповідного права власності на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав, у зв`язку з чим рішення відповідача є протиправним та передчасним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Снятинську міську раду Коломийського району Івано-Франківської області в особі державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_1 на належну їй квартиру, то суд зазначає наступне.

Згідно з п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, вбачається, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачаається, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Питання державної реєстрації прав та їх обтяжень не є дискреційними повноваженнями державного реєстратора, оскільки останній приймає лише одне з рішень щодо державної реєстрації (вчинення реєстрації, відмова в її проведенні, зупинення розгляду) відповідно до встановлених обставин, і не має права розсуду.

Водночас, суд враховує також, що інші обставини, які могли б бути підставами для іншого можливого рішення державного реєстратора (окрім реєстрації), не з`ясовувалися. Відтак, зобов`язання вчинити конкретну реєстраційну дію, про яку просить представник позивача, призвело б до підміни державного реєстратора судом, що не відповідає вимогам закону.

При цьому, суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в позовній вимозі щодо зобов`язання Снятинську міську раду Коломийського району Івано-Франківської області в особі державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_1 на належну їй квартиру - слід відмовити.

Зважаючи на вказане, суд вважає необхідним спірне рішення скасувати, зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про вчинення реєстраційних дій/реєстрацію права а також додані до неї документи, враховуючи правову оцінку, надану судом у цьому рішенні.

Щодо тверджень відповідача, що позивачем протерміновано 60-ти денний термін оскарження дій державного реєстратора, суд зазначає.

У відповідності до ч.3 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав.

Тобто двомісячний строк оскарження рішення, дій або бездіяльність державного реєстратора встановлений виключно для оскарження до Міністерства юстиції України, його територіальних органів.

Частиною другою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення, своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулася до державного реєстратора Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області із заявою від 04.09.2023 про державну реєстрацію прав та отримала рішення про відмову від 14.09.2023 № 69296083.

З позовною заявою до суду позивач звернулася 04.03.2024, тобто в межах шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки ухвалою суду від 11.03.2024 позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову.

Керуючись статями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул.Незалежності України, буд.1, м.Снятин, Коломийський район, Івано-Франківська область, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову в проведенні реєстраційних дій №69296083 від 14 вересня 2023 року.

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.09.2023 про державну реєстрацію прав з доданими до неї документами, з урахуванням правової оцінки, наданої судом, та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Тихонов