Справа № 360/237/24
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 травня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/237/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в письмову провадженні клопотання представника Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про залишення позову без розгляду у справі № 360/237/24 за позовною заявою адвоката Овчаренка Ігоря Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Овчаренка Ігоря Сергійовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (далі - відповідач), в якому позивач просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення за заявою позивача від 24.12.2023 доплати грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 01.03.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

2) зобов`язати відповідача здійснити за заявою позивача від 24.12.2023 доплату грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 01.03.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року;

3) стягнути із відповідача на користь позивача в порядку розподілу судових витрат у справі витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7280,00 грн.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25 березня 2024 року від представника Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що розрахунки з позивачем мали бути здійснені у день звільнення його з військової служби, тобто 01.03.2021. На думку представника відповідача, про застосування при визначенні розмірів його посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 та який складав 1762,00 грн, позивачу було відомо. Крім того, зазначену інформацію він отримав 23.11.2022 листом Служби безпеки України № 21/3/2-О-3-17/87. При цьому, із заявою про доплату грошового забезпечення до Головного управління позивач звернувся 24.12.2023. Із позовною заявою до суду позивач звернувся майже через три роки після звільнення з військової служби та більш ніж через рік після отримання листа СБУ від 23.11.2022 № 21/3/2-О-3-17/87. Натомість, поважності причини пропуску звернення до суду ним не вказано.

Представник відповідача вважає помилковим посилання позивача, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати вимоги частини другої статті 233 КЗпП України

Представник відповідача зазначає, що застосування частини другої статті 233 КЗпП України у як спеціальної норми призводить до використання строків позовної давності як строків звернення до адміністративного суду. Тобто, відбувається застосування матеріально-правового строку як процесуального.

На цій підставі відповідач вважає, що застосування частини другої статті 233 КЗпП України як спеціальної норми по відношенню до статті 122 КАС України порушує положення частини третьої статті 122 КАС України.

Представник відповідача вважає, що оскільки спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби (зокрема військової служби), то у цих правовідносинах застосуванню підлягає частина п`ята статті 122 КАС України, згідно з якою для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Представник відповідача зазначає, що свій позов ОСОБА_1 подав до суду більше ніж через місяць після виникнення спірних правовідносин (без обґрунтування поважних причин), отже встановлений строк звернення ним порушено, що відповідно до пункту 8 статті 240 КАС України є підставою для залишення позову без розгляду.

02 квітня 2024 року від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в яких представник зазначив, що вважає доводи відповідача щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України, згідно з якою для звернення до суду встановлюється місячний строк помилковими та необґрунтованими, оскільки даний спір, на думку представника позивача, не стосується прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а натомість стосується неналежного розгляду звернення позивача щодо виплати належних сум грошового забезпечення.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, перевіривши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому до вимог щодо заробітної плати, які виникли до 19 липня 2022 року, відповідно до правового висновку, наведеного у пунктах 29, 33 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22, а також у пунктах 21-22 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, має бути застосована частина друга статті 233 КЗпП у редакції, чинній до 19 липня 2022 року.

Починаючи з 19 липня 2022 року, - дня набрання чинності Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, яким частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції, законодавчо був визначений тримісячний строк звернення до суду.

Водночас, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з наступними змінами) карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19) було встановлено з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

В позовній заяві позивачем заявлені вимоги щодо перерахунку позивачу грошового забезпечення за період з 01.02.2020 по 01.03.2021.

З урахуванням вищенаведених правових висновків Верховного Суду, позовні вимоги позивача не обмежені будь-яким строком звернення до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку, позивач строків звернення до суду із позовом не пропустив.

Відтак, заява Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про залишення позову без розгляду у справі № 360/237/24 за позовною заявою адвоката Овчаренка Ігоря Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова