Справа № 560/13391/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 травня 2024 року

м. Київ

справа №560/13391/23

адміністративне провадження № К/990/14914/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі №520/30629/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадсилання йому відповіді на заяви № 6060/11 та № 7506/Р-2200-23 від 20 червня 2023 року на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надіслати відповіді на заяви № 6060/11 та №7506/Р-2200-23 від 20 червня 2023 року на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 20 червня 2023 року №7506/Р-2200-23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 20 червня 2023 року №7506/Р-2200-23, надіславши її на електронну адресу, вказану ним у заяві від 20 червня 2023 року №7503/Р-2200-23.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18 квітня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі №520/30629/23.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2024 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Тацій Л.В. (суддя-доповідач), Коваленко Н.В., Стеценка С.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2024 року задоволені заяви суддів Тацій Л.В., Коваленко Н.В., Стеценка С.Г. про самовідвід, відведено вказаних суддів від участі у розгляді справи №520/30629/23.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року №477 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №520/30629/23 у зв`язку з постановленням Верховним Судом ухвали від 01 травня 2024 року про відведення судді-доповідача Тацій Л.В. та суддів Коваленко Н.В., Стеценка С.Г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2024 року для розгляду судової справи №520/30629/23 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Мельник-Томенко Ж.М., судді Загороднюк А.Г., Єресько Л.О.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що учасники справи у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Зокрема, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи, що ця справа є справою незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключних обставин, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики). Проте Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не навело вмотивованих аргументів, що свідчать про вплив наслідків розгляду цієї справи на судову практику у подібній категорії справ.

Так, вирішуючи цей спір та частково задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 20.06.2023 вх №7503/Р-2200-23) позивач просив відповідача про надсилання кореспонденції на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того, у заяві №7506/Р-2200-23 від 20.06.2023 позивач також висловив прохання щодо надсилання відповідей на адресу проживання та електронну пошту. Однак відповідач надіслав відповідь на зазначену заяви лише у паперовому вигляді на поштову адресу позивача, посилаючись на абзац восьмий пункту 10 розділу IV Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-1 (зі змінами), яким передбачено, що відповідь на звернення містить інформацію з обмеженим доступом. Водночас суди дійшли висновку про те, що інформація щодо проведення дисциплінарного розслідування та встановлення посадової особи, протиправні дії якої привели до порушення законних прав позивача, не віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. За викладених обставин суди попередніх інстанцій з огляду на те, що відповідь від 05.07.2023 №8171-7506/Р-03/8-2200/23 не містить тієї інформації, яку намагався отримати позивач, звернувшись з заявою від 20.06.2023 №7506/Р-2200-23, дійшли висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 20.06.2023 №7506/Р-2200-23, надіславши її на електронну адресу, вказану ним у заяві від 20.06.2023 №7503/Р-2200-23.

Отож, цей спір вирішувався судами виходячи суто із оцінки доказів у справі, наданих під час його вирішення. Водночас у касаційній скарзі відсутні вмотивовані аргументи на спростування таких висновків судів, а доводи відповідача зводяться до посилань на порушення судами норм процесуального права, що не є достатнім для вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій категорії справ.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

Отже, аналіз мотивів касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не свідчить про наявність підстави для відкриття провадження у справі за підпунктом «а» частини п`ятої статті 328КАС України, оскільки заявник не навів умотивованих аргументів, що дозволили б стверджувати, що формування Верховним Судом висновку щодо застосування певних норм у цій справі, буде мати вплив на права та інтереси спільноти з метою реалізації їхніх прав щодо певного суспільного блага.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі №520/30629/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько