Справа № 160/2592/23
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року № 160/2592/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Крамної А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника Військової частини НОМЕР_1 Кульчицького Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З Дніпропетровського окружного адміністративного суду до Харківського окружного адміністративного суду передано справу за позовом ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби особового складу Збройних сил України військової частини НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , на думку позивача, вчинено протиправні дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_5 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_6 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_2 , подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання позивач прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник Військової частини НОМЕР_1 прибув, проти позовної заяви заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника Військової частини НОМЕР_1 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 11 від 24.03.2022 року.

Позивач, вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову на військову службу під час мобілізації, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі по тексту Закон України № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч.6 ст.2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі по тексту Закон України №3543-XII) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Так, позивач вважає, що протиправні дії щодо його призову на військову службу під час мобілізації вчинено саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 подано пояснення по справі, в яких зазначив, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 не перебував, на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_8 не призивався.

При цьому, позивач пояснив, що враховуючи зареєстроване місце проживання для мобілізації він прибув саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, зазначив, що мав приписне посвідчення видане Шевченківським військоматом.

Так, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 24.03.2022 року №11 позивача призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_4 пояснив, що ОСОБА_1 було призвано на військову службу саме ІНФОРМАЦІЯ_9 . Вказав, що направлений він був разом з іншими громадянами до військової частини НОМЕР_3 , маючи супровідні документи (приписи, списки команди, супровідні РТЦК та інші). Зазначив, що зміст наказу від 24.03.2022 року №11 складено відповідно супровідних документів наданих ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що саме ІНФОРМАЦІЯ_4 було вчинено дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

При цьому, позивач посилався на те, що він під час призову на службу повинен був пройти медичний огляд ВЛК з метою визначення його придатності до військової служби на момент його призову по мобілізації.

Згідно з ч.5 ст.22 Закону України №3543-XII особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Згідно з п.2.1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі по тексту Положення) для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.1.1 розділу І Положення Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Таким чином, для призову особи на військову службу під час мобілізації необхідно встановити її придатність за станом здоров`я до військової служби.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_4 не надано жодних доказів проведення позивачу медичного огляду та взяття до уваги результатів такого огляду під час призову позивача на військову службу.

Отже, у ІНФОРМАЦІЯ_2 були відсутні правові підстави для висновку, що позивач придатний за станом здоров`я до військової служби.

За таких обставин, ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинено протиправні дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Судом встановлено, що накази по особовому складу щодо позивача виносяться Військовою частиною НОМЕР_2 .

Суд зазначає, що належним відновленням порушених прав позивача є відновлення становища особи, яке існувало до такого порушення прав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби особового складу Збройних сил України Військової частини НОМЕР_2 .

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Згідно з п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, позивач не мав сплачувати судовой збір за подання даної позовної заяви, а тому сплачений судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби особового складу Збройних сил України Військової частини НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 10.05.2024 року