Справа № 360/235/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року справа №360/235/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року (повне судове рішення складено 19 березня 2024 року у м. Дніпро) у справі № 360/235/24 (суддя в І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі ГУ НП в Луганській області), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Луганській області щодо не оформлення та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII);

- зобов`язати ГУ НП в Луганській області оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи, необхідні для призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії, а саме часу проходження служби з 22 липня 2014 року по 31 січня 2022 року, протягом якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції та час проходження служби, протягом якого він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.01.2024 позивач звернувся до ГУ НП в Луганській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для подальшої підготовки і направлення до ГУ ПФУ в Луганській області документів для призначення пенсії за вислугу років, передбаченої п. «а» ст.12 Закону № 2262-XII.

29.01.2024 позивач отримав лист ГУНП в Луганській області від 26 січня 2024 року №384/111/58/05-2024, в якому останній відмовив у підготовці та направленні документів до ГУ ПФУ для призначення позивачу пенсії, пославшись на те, що позивач нібито не має права на пенсію згідно із Законом № 2262-XII, так як вислуга років в календарному обчисленні складає 13 років 07 місяців 19 днів, натомість як згідно з вказаним Законом для призначення пенсії необхідно не менше 25 років і більше.

Позивач вважав протиправною бездіяльність № 2262-XII щодо не оформлення та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст.12 Закону № 2262-XII, а тому через свого представника звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначено, що загальний стаж роботи позивача при звільненні складає 26 років, 9 місяців, 19 днів, що є більше ніж 25 років відповідно до п. а ст. 12 Закону № 2262-XII.

Відповідно до витягу з наказу № 357 о/с від 27.09.2022 вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні: 13 років 07 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 15 років 02 місяці 02 дні.

Отже, період часу 15 років 02 місяці 02 дні є вислугою, яка повинна бути врахована до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, разом із визначеним періодом часу 13 років 07 місяців 19 днів.

Порядок № 393 втратив чинність згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393». Проте, на момент 15.02.2022 Позивач вже мав пільговий стаж 26 років, 7 місяців, 28 днів, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років.

Разом з цим, якщо особа отримала право на пенсію відповідно до чинного на той час законодавства (мала стаж роботи або вислуги років, необхідний для призначення пенсії відповідно до чинного Закону), вона може звернутися за призначенням пенсії (реалізувати це право) навіть після зміни законодавства, яке на час звернення вже передбачає інший порядок та умови призначення пенсії. Тому, оскільки позивач набув право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ до внесення змін, до спірних правовідносин слід застосовувати порядок обчислення вислуги чинний на час виникнення права позивача на пенсію, а не на час його звернення за її призначенням.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією, зазначеною в довідці від 18.03.2022 №1201-.

06 листопада 2015 року позивач набув статусу учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 06.11.2015 серії НОМЕР_2 .

Наказом ГУ НП в Луганській області від 06.04.2022 №155 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_2 (0121135), заступника командира взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУ НП в Луганській області за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) з 06 квітня 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП в Луганській області від 27.09.2022 №357 о/с частково змінено наказ ГУ НП в Луганській області від 06.04.2022 №155 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_2 (0121135) заступника командира взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Луганській області вважати звільненим зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням), з 06.04.2022, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 13 років 07 місяців 19 днів у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 15 років 02 місяці 02 дні, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 05 діб щорічної чергової оплачуваної відпустки, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 13 років встановивши відсоток премії за квітень 2022 року 80,705%, сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 12 697,64 грн.

Згідно довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Луганській області №ВДЗ/1333/А від 19.01.2015 ОСОБА_2 в період з 22.07.2014 по 30.09.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Згідно довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Луганській області №ВДЗ/8703/А від 12.08.2015 ОСОБА_2 в період з 01.10.2014 по теперішній час безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Довідкою ГУ НП в Луганській області від 05.01.2024 №А-1608 підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно в період з 01.10.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України районі/районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

Згідно довідки ГУ НП в Луганській області від 05.01.2024 №А-1609 ОСОБА_2 дійсно в період з 20.07.2018 по 30.11.2018, з 01.12.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.01.2019, з 01.02.2019 по 28.02.2019, з 01.03.2019 по 31.03.2019, з 01.04.2019 пo 30.04.2019, з 01.05.2019 по 31.05.2019, з 01.06.2019 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 31.07.2019, з 01.08.2019 по 31.08.2019, з 01.09.2019 по 30.09.2019, з 01.10.2019 по 31.10.2019, з 01.11.2019 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.02.2020 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 30.04.2020, з 01.05.2020 по 31.05.2020, з 01.06.2020 по 30.06.2020, з 01.07.2020 по 31.07.2020, з 01.08.2020 по 31.08.2020, з 01.09.2020 по 30.09.2020, з 01.10.2020 по 31.10.2020, з 01.11.2020 по 30.11.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.01.2021, з 01.02.2021 по 28.02.2021, з 01.03.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 30.04.2021, з 01.05.2021 по 31.05.2021, з 01.06.2021 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 31.07.2021, з 01.08.2021 по 31.08.2021, з 01.09.2021 по 30.09.2021, з 01.10.2021 по 31.10.2021, з 01.11 2021 по 30.11.2021, з 01.12.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.01.2022 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Луганської області.

15.01.2024 позивач звернувся до ГУ НП в Луганській області з заявою, в якій просив розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з додатками до неї та у встановлені законом строки надати письмову відповідь.

На вищевказану заяву відповідачем надано відповідь від 26.01.2024 №384/111/58/05-2024, в якій зазначив, що згідно з наказом ГУ НП в Луганській області від 06.04.2022 №155 о/с, із змінами внесеними наказом ГУ НП в Луганській області від 27.09.2022 №857 o/c, при звільненні з Національної поліції з 06.04.2022 за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням), ОСОБА_2 була встановлена вислуга років у календарному обчисленні: 13 років 07 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 15 років 02 місяці 02 дні. Тобто вислуга років в пільговому обчисленні була обрахована належним чином, та зарахована до стажу служби в поліції у відповідності до положень Постанови № 393. Однак, враховуючи, що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає лише 13 років 07 місяців 19 днів, цього явно недостатньо для отримання права на пенсію за вислугу років згідно із Законом (з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше), визначену пунктом «а» ст.12 Закону, встановлену особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 відповідного Закону. Також в листі зазначено, що відсутні правові підстави для підготовки документів необхідних для призначення пенсії за заявою від 15.01.2024 про призначення пенсії за вислугу років передбаченої п. «а» ст.12 Закону № 2262-ХІІ і направлення їх до органів Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Громадяни мають право на соціальний захист у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, установлених законом (частина перша статті 46 Конституції України).

В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію та членів їх сімей визначено Законом № 2262-XII.

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) поліцейські (пункт б статті 1-2 Закону № 2262-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону № 2262-XII.

Так, згідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

У вказаній нормі не відокремлено в окремий вид служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, періоди служби особи, яка безпосередньо брала участь в Антитерористичній операції та час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393», (набрала чинності 19.02.2022 та була чинною на момент звільнення позивача 06.04.2022), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду, служба в Національній поліції.

Підпунктом «а» пункту 3 Постанови № 393 (в редакції, чинній до 19.02.2022) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Разом з тим, порядок обчислення календарної вислуги на пільгових умовах зазнав певних змін.

Зокрема, як вже зазначено вище, постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393» (набрала чинності з 19.02.2022) внесені зміни до пункту 3 Постанови № 393, а саме передбачено зарахування на пільгових умовах певних періодів до вислуги років лише для визначення розміру пенсії.

Слід зауважити, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393», Закон № 2262-XII і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та Постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи те, що на час звільнення та звернення позивача з заявою про призначення пенсії законодавство не передбачає врахування вислуги років обрахованою у пільговому обчисленні для призначення пенсії, а вислуги років позивача у календарному обчисленні недостатньо для призначення йому пенсії, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач правомірно відмовив у направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки суду повністю узгоджуються з останньою правовою позицією Верховного Суду, що сформована у постанові від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22, у постанові від 11.09.2023 у справі № 480/4827/22. Відступу від неї станом на час розгляду цієї справи Верховним Судом не зроблено.

Посилання на відповідну практику Верховного Суду, наведену представником позивачем у позові та апеляційній скарзі, суд вважає не релевантною, оскільки зазначена практика була сформована до внесення Кабінетом Міністрів України змін до пункту 3 Постанови № 393 та ґрунтувалася на тому, що до 19.02.2022 пункт 3 зазначеної постанови, як раз і передбачав зарахування на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам.

Після 19.02.2022 посилання на зазначену судову практику Верховного Суду до осіб звільнених вже під час дії змін до пункту 3 Постанови № 393 не є актуальним.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 360/235/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 09 травня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар