Справа № 490/4465/18
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2024 р. Справа № 490/4465/18
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. з секретарем судового засідання Швачкою І.В., за участю представників сторін:
від позивача - не з`явився,
від відповідача - Хоменко О.В., на підставі довіреності,
від відповідача - Лов`як С.С., на підставі довіреності,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про розподіл судових витрат в адміністративній справі
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
провизнання протиправним та скасування наказу від 02.05.2018 № 32-0,
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 10.04.2024 позов ОСОБА_1 до «Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державна служба України з безпеки на транспорті задовольнив повністю, визнав протиправним та скасував наказ Міністерства інфраструктури України від 02.05.2018 № 32-О.
15.04.24 від представника позивача надійшла заява про понесені витрати на правову допомогу, до якої додані відповідні докази: копія договору про надання правничої допомоги, копія акту № 1 про надання правничої допомоги, рахунок від 15.04.2024 № Асс-08/01/2024 на суму 30 000,00 грн, Диплом доктора філософії, розпорядження № 4, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Суд ухвалою від 24.04.2024 заяву представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат призначив до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 07.05.2024.
Окрім того, відповідач посилається на неточності у Договорі про надання правничої допомоги (щодо посилання на Господарський процесуальний кодекс України) та відсутність підстав для розподілу судових витрат, оскільки розподіл таких витрат уже був здійснений судом загальної юрисдикції, а саме Центральним районним судом м. Миколаєва у рішенні від 21.12.2018.
Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить здійснювати розгляд його заяви про розподіл судових витрат без участі позивача та його представника.
В засіданні суду представники відповідачів проти задоволення заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу заперечили з викладених у письмових запереченнях Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури підстав та мотивів.
Окрім того, представник відповідача - «Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) в засіданні суду заявив усне клопотання про залишення вказаного клопотання позивача без розгляду з підстав того, що позивачем під час розгляду справи по суті не було наведено суду поважних причин неподання доказів на понесення таких витрат на правничу допомогу та доказів на підтвердження неможливості надання таких доказів до завершення розгляду справи по суті.
Розглянувши подане позивачем клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сукупності з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників відповідачів, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має
сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач вказав, що докази розміру витрат, які позивач сплатив, або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
В засіданні суду 10.04.2024 представник позивача зробив усну заяву про те, що докази розміру витрат, які позивач сплатив, або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
15.04.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про понесені витрати на правову допомогу, до якої додані відповідні докази: копія Договору про надання правничої допомоги від 08.01.2024 №08/01/24-АІ, копія Акту № 1 про надання правничої допомоги, рахунок від 15.04.2024 № Асс-08/01/24 на суму 30 000,00 грн, Диплом доктора філософії, розпорядження № 4, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.
Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Згідно з матеріалами справи, представником позивача до суду подані наступні докази понесення позивачем судових витрат на правову допомогу:
копія Договору про надання правничої допомоги від 08.01.2024 №08/01/24-АІ, копія Акту № 1 про надання правничої допомоги, рахунок від 15.04.2024 № Асс-08/01/2024 на суму 30 000,00 грн, Диплом доктора філософії, розпорядження № 4, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Як вже зазначалось вище, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Також нормами КАС України передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Виходячи з акту наданих послуг, адвокатом надано клієнту послуги на суму 30 000 грн.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Проте розмір таких витрат визначається судом на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.
Суд зазначає, що встановити вартість фактично наданих адвокатом послуг на підставі наданого позивачем Акту № 1 про надання правничої допомоги не є можливим, з огляду на наведені вище обставини, а саме через відсутність в ньому деталізованого опису наданих послуг із зазначенням витраченого адвокатом часу.
Твердження відповідачів щодо безпідставності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу з огляду на те, що вказані вимоги уже були вирішені Центральним районним судом м. Миколаєва у рішенні від 21.12.2018, суд не може брати до уваги, оскільки позовні вимоги розглядались Миколаївським окружним адміністративним судом як судом першої інстанції на виконання ухвали Верховного Суду від 11.01.2022.
Тому суд розглядає вимоги щодо розподілу витрат на правничу допомогу за нормами КАС України.
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
У випадку, передбаченому частиною третьою статті 143 КАС України, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 КАС України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 245, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України
1. Заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Дата складення повного судового рішення 09.05.2024.
Суддя Н.О. Бульба