Справа № 500/1138/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1138/24

10 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області (надалі, позивач) звернулося до суду ОСОБА_1 (надалі, відповідач), в якому просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі - 30755,72 грн.

Позов обґрунтований тим, що у відповідача існує заборгованість, яка виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання в сумі 30755,72 грн. за податковий період 2021 р.

Тернопільським окружним адміністративним судом направлено електронний запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання відповідача, та 01.03.2024 отримано відповідь за №473226, із зазначенням адреси відповідача: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позивач був зобов`язаний визначити відповідачу суму податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, та направити відповідне податкове-повідомлення рішення, до 01.07.2022 року. Згідно податкового повідомлення-рішення форми "Ф" №07-1915 воно складено 31.08.2022 року, а саме зі спливом строків встановлених ст.266 Податкового кодексу України. Просить врахувати, що відповідач особисто, не одержувала поштового відправлення у вигляді рекомендованого листа №969, а на копії бланку повідомлення про вручення не зчитується дата проставлення штампу відділення поштового зв`язку, яке відправило повідомлення про вручення поштового відправлення, а на самій копії бланку містяться взаємо виключаючі відмітки про вручення та не вручення даного поштового відправлення; вважає, що без огляду в судовому засіданні оригіналу бланку повідомлення про вручення, та до отримання від Укрпошти офіційної відповіді на заяву позивачки про розшук поштового відправлення, відсутні правові підстави вважати, що позивач виконав свій обов`язок щодо направлення податкового повідомлення-рішення відповідачці, а відповідачка отримала таке повідомлення рішення, і в неї виник обов`язок сплати податкового зобов`язання, та строк такої сплати був порушено. Також, на думку відповідача, нарахування позивачем відповідачу податку на нерухоме майно в розмірі 30755,72 грн. є неправомірним та не підтверджено належним розрахунком. Вважає, що оскільки ГУ ДПС у Тернопільській області протягом 1095 днів не визначила ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 та 2019 роки, ОСОБА_1 згідно ст.102 ПК України є вільною від грошового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 26784,26 грн. та за 2019 рік в сумі 27000,10 грн., що разом становить 53784,36 грн. Звернула увагу суду на тому, що у даній справі позивачем заявлено до стягнення податковий борг в сумі 30755,72 грн., а у справі № 500/8138/23, що розглядається Тернопільським окружним адміністративним судом позивачем також заявлено до стягнення з відповідачки борг по цьому ж податку в сумі 40588,40 грн, що в сукупності дорівнює 71344,12 грн. та перевищує фактичну суму недоїмки по податку на нерухоме майно. З огляду на викладене, на думку відповідача, задоволення позову позивача на заявлену ним суму призведе до стягнення з відповідача неіснуючої суми податкового боргу. Крім того, вказує, що у провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду знаходиться справа №500/315/24 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.03.2023 форми «ф» №0-1915 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 40588,40 грн результат вирішення якої також вплине на фактичний розмір недоїмки з цього податку.

Представник Головного управління ДПС у Тернопільській області подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив наступне. Стосовно заперечень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву щодо суми податкового зобов`язання, зазначив, що це зауваження стосується обґрунтованості нарахування грошового зобов`язання та за змістом є підставою позову щодо оскарження відповідних рішень контролюючого органу. Водночас, відповідач не надав доказів здійснення такого оскарження. Тобто, вважає, що відповідне грошове зобов`язання наразі має статус узгодженого, що є достатньою підставою для висновку про обґрунтованість підстав для стягнення податкового боргу. Вважає, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, в т.ч. за періоди 2018-2019 років не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідне зобов`язання визначено, а також вимога про сплату боргу, не є предметом дослідження у цій справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз. Звернув увагу суду на тому, що податкове повідомлення-рішення від 31.08.2022 року №0-1915 надіслане відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано платником.

Відповідач подала до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову повністю, так як вважає, що позивачем не спростовано заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів щодо наявності податкового боргу у відповідача, а також клопотання про долучення доказів щодо адреси платника податку ОСОБА_1 при взятті на податковий облік.

Судом встановлено, що позивач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем числиться заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі - 30755,72 грн.

Заборгованість по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення від 31.08.2022 року №0-1915 на суму - 30755,72 грн. за податковий період 2021 р.

Визначаючись щодо позовних вимог суд зазначає наступне.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є, зокрема фізичні особи, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України ).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як слідує з матеріалів справи, заборгованість відповідача по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового/грошового зобов`язання нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1915 від 31.08.2022 на суму 30755,72 грн.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача стосовно протиправності податкового повідомлення - рішення, на підставі якого відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 30755,72 грн.

Суд звертає увагу на тому, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16.

Доказів оскарження повідомлення-рішення №0-1915 від 31.08.2022 на суму 30755,72 грн. за податковий період 2021 р., його скасування, або визнання нечинним у встановленому законом порядку, відповідачем не подано.

З цього мотиву, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що у провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду знаходиться справа №500/315 /24 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.03.2023 форми "ф" №0-1915 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 40588,40 грн, оскільки у спірному випадку підставою для стягнення податкового боргу слугувало податкове повідомлення-рішення від 31.08.2022 №0-1915 на суму 30755,72 грн.

Також, в постанові від 12 липня 2022 року у справі № 160/7345/20 Верховний Суд зазначив, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Відповідач не надав, а суд не здобув доказів, які б підтверджували самостійну сплату відповідачем нарахованих сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової та житлової нерухомості за 2021 рік.

Оскільки в ході розгляду даної справи судом не здобуто, а відповідачем суду не подано доказів оскарження податкового повідомлення - рішення ід 31.08.2022 №0-1915 на суму 30755,72 грн в адміністративному чи в судовому порядку, а тому суд вважає, що грошові зобов`язання визначені ним, вважаються узгодженими.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом.

Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, є податковим боргом.

Відповідачу виставлялась та була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкова вимога від 12.04.2016 №1772-17, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.

Відповідно до п. 41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.

Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного норми статей 95 - 99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.

Виходячи з норм статті 95 Податкового кодексу України податкова заборгованість платників податків стягується органами державної податкової служби на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків. При цьому, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникає у податкового органу через 30 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом. При цьому окремі процедури стягнення коштів за податковим боргом та продажу майна, що перебуває в податковій заставі, не застосовуються, а виконання рішення суду про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків здійснюється не податковими органами, а державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі - 30755 (тридцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 72 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 10 травня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 );

відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.