Справа № 620/5477/24
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/5477/24

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Баргаміна Н.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання неправомірною бездіяльності Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, пов`язаних з середнім заробітком, згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 25.08.2022 у справі №826/17843/14 за період з 11.08.2022 по 08.11.2022; зобов`язання Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, пов`язаних з середнім заробітком, згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 25.08.2022 у справі №826/17843/14 за період з 11.08.2022 по 08.11.2022; визнання неправомірною бездіяльності Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2014 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати; зобов`язання Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2014 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати; згідно вимог статті 117 КЗпП України стягнути на користь ОСОБА_1 з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області середній заробіток за час з 11.08.2022 по день фактичного розрахунку, який не здійснено з вини власника або уповноваженого ним органу.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 дану позовну заяву було залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом подання до суду: 1) належним чином оформленої позовної заяви з додержанням вимог пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (у разі подання в паперовому вигляді в двох примірниках); 2) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 позивачем було сплачено судовий збір, подано заяву щодо виконання вимог ухвали суду, в якій просив поновити строк звернення до суду, вказав, що остаточний розрахунок при звільненні з позивачем не проведено. Вказує, що йому не виплачено заробітну плату за період з 01.06.2022 по 10.08.2022, що є предметом розгляду справи № 620/17777/23. Також вказує, що строки звернення до суду, встановлені статтею 233 Кодексу законів про працю України, становлять тримісячний строк з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, однак вказана вимога не виконана без поважних причин.

Суд не приймає до уваги вказані пояснення, зважаючи на наступне.

Приписами частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Так, в ухвалі суду від 22.04.2024 було надано оцінку обставинам початку перебігу строку звернення до суду та встановлено, що відносно позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, пов`язаних з середнім заробітком, згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 25.08.2022 у справі № 826/17843/14 за період з 11.08.2022 по 08.11.2022; зобов`язання Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, пов`язаних з середнім заробітком, згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду м. Києва від 25.08.2022 у справі №826/17843/14 за період з 11.08.2022 по 08.11.2022 необхідно відраховувати, в даному випадку, з 01.07.2023.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2014 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати; зобов`язання Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2014 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, враховуючи дату виплати позивачу індексації середнього заробітку згідно рішення суду (08.12.2023), слід відраховувати з 09.12.2023.

Разом з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 16.04.2024, тобто з пропуском трьохмісячного строку звернення до суду.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на невиконання відповідачем положень, встановлених статтею 233 Кодексу законів про працю України щодо письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, оскільки, в даному випадку, предметом спору є нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати коштів, пов`язаних з середнім заробітком, нарахованих згідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.06.2022 у справі № 826/17843/14 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105827634), а також суми невиплаченої індексації грошового забезпечення, нарахованої згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі № 620/8857/22.

Тобто позивач був обізнаний з належними йому виплатами згідно вказаних рішень, та мав можливість звернутися до суду з даним позовом в межах трьохмісячного строку звернення до суду після надходження йому відповідних коштів на виконання рішень судів.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області середнього заробітку за час з 11.08.2022 по день фактичного розрахунку, який не здійснено з вини власника або уповноваженого ним органу, то, як вже було встановлено судом в ухвалі від 22.04.2024, остаточний розрахунок при звільненні з позивачем проведено 08.12.2023, водночас, позовну заяву подано до суду лише 16.04.2024, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Так, суд не приймає до уваги посилання на те, що остаточний розрахунок при звільненні з позивачем не проведено, оскільки не виплачено заробітну плату за період з 01.06.2022 по 10.08.2022, що є предметом розгляду справи № 620/17777/23, з огляду на те, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 у вказаній справі не набрало законної сили, а Шостим апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118081889).

Таким чином, позивачем до поданої на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2024 заяви не надано жодного доказу поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Положеннями пунктів 1, 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем на виконання вимог ухвали суду не подано належним чином оформленої позовної заяви з додержанням вимог пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також на те, що вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Наталія БАРГАМІНА