Справа № 200/5552/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року справа №200/5552/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі №200/5552/23 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.03.2023 року № 66 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію незалежно від віку на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням періодів роботи позивача на підприємствах російської федерації ТОВ "Шахта "Есаульская" з 13.02.2017 року по 30.07.2019 року та ВАТ "СУЭК-Кузбасс" з 25.01.2016 року по 05.01.2017 року, а також з урахуванням пільгового стажу за провідними підземними професіями з 17.04.2001 року по 12.03.2006 року на ДП "ВК "Краснолиманська", починаючи з дня звернення до відповідача, а саме - з 16.03.2023 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.03.2023 року № 66, яким ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 - період роботи з 03.09.2001 року по 07.11.2004 року на ДП "ВК "Краснолиманська", а також до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 за провідними підземними професіями - періоди роботи з 25.01.2016 року по 05.01.2017 року у ВАТ "СУЗК-Кузбасс" та з 13.02.2017 року по 30.07.2019 року у ТОВ "Шахта "Есаульская", та призначити ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення, а саме - з 16.03.2023 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що АТ «Суек-Кузбас» видана довідка б/н та б/д про стаж ОСОБА_1 за період з 25.01.2016 по 05.01.2017 на шахті « ОСОБА_2 » в якості гірничого робітника очисного вибою, ВК «Распадська» видана довідка від 01.11.2021 № 86 за період з 13.02.2017 по 30.07.2019 на шахті «Єсаульська» в якості машиніста гірничих виїмкових машин на дільниці по видобутку вугілля № 1 та від 17.12.2018 № 00003251 про заробіток ОСОБА_1 за 2018 рік, в якій зазначено, що відрахування в Пенсійний фонд РФ здійснювалися за встановленими тарифами, відрахування в

Пенсійний фонд Норвегії та України не здійснювалися.

В трудовій книжці НОМЕР_1 , яка видана 05.05.2000 на ім`я ОСОБА_1 відсутні записи про роботу на території російської федерації. Отже, за законодавством російської федерації для включення періоду роботи, яка виконувалася на її території, до страхового стажу для призначення пенсії необхідно щоб за цей період нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції 1961 року єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Тобто, документи, видані на території російської федерації приймаються в Україні за умови проставлення апостиля компетентним органом.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 17.04.2001 по 12.03.2006 на ДП «ВК «Краснолиманська», управління зазначає, що записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

16.03.2023 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії на пільгових умовах у порядку, визначеному нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).

23.03.2023 року за наслідками розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення № 66, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність у нього на момент звернення необхідного пільгового стажу, передбаченого положеннями частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV (25 років).

Згідно змісту вищевказаного рішення, на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача складав 33 роки 9 місяців 22 дні, у тому числі пільговий період роботи, зарахований згідно з довідками про пільговий характер робіт від 05.03.2023 року № 201, від 30.11.2022 року № 247, від 18.11.2021 року № 833, довідкою про спуски від 08.03.2023 року № 208, № 81 арх (частково) та № 82 арх, для визначення права, становить 17 років 10 місяців 16 днів, з яких:

- пільговий стаж роботи відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV згідно з Постановою № 202 від 31.03.1994 року - 00 років 5 місяців 2 дні;

- пільговий стаж за провідними підземними професіями згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV, з урахуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, - 17 років 5 місяців 14 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди його роботи на підприємствах російської федерації ТОВ "Шахта "Есаульская" з 13.02.2017 року по 30.07.2019 року та ВАТ "СУЭК-Кузбасс" з 25.01.2016 року по 05.01.2017 року, оскільки документи не засвідчено апостилем компетентного органу російської федерації відповідно до статті 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05.10.1961 року. Крім того, відсутня інформація від відповідних фондів російської федерації щодо сплати внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

До пільгового стажу позивача не зараховано:

- період роботи згідно з виданою ДП "ВК Краснолиманська" довідкою про пільговий характер робіт від 30.11.2021 року № 80 арх з 05.05.2000 року по 10.06.2000 року на посаді учня машиніста підземних установок, оскільки відсутні відомості, що за період учнівства виплачувалась тарифна ставка підземного робітника;

- період роботи згідно з виданою ДП "ВК Краснолиманська" довідкою про пільговий характер робіт від 30.11.2021 року № 81 арх з 01.09.2004 року по 07.11.2004 року на посаді учня гірника очисного забою, у зв`язку з тим, що відсутні відомості, що за період учнівства виплачувалась тарифна ставка підземного робітника.

Пільговий стаж за провідними підземними професіями за період з 17.04.2001 року по 30.08.2004 року враховано за фактичною тривалістю 00 років 4 місяці 16 днів, яка зазначена у довідці про пільговий характер робіт від 30.11.2021 року № 81 арх.

За наведеним у спірному рішенні висновком позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність на дату звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу, встановленого частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV (25 років).

Про прийняття оскаржуваного рішення відповідач повідомив позивача, у відповідь на його запит, листом від 13.04.2023 року, додавши до цього листа копію спірного рішення від 23.03.2023 року № 66.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 17.04.2001 по 12.03.2006 на ДП «ВК «Краснолиманська», суд зазначає наступне.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 , яка видана 05.05.2000 року, не містить записів про роботу позивача на території російської федерації, але містить записи про його роботу на ДП "ВК "Краснолиманська", а саме:

- № 2: 05.05.2000 року - прийнятий учнем машиніста підземних установок з повним підземним робочим днем у шахті на період практики;

- № 3: 10.06.2000 року - звільнений з роботи у зв`язку із закінченням строку трудового договору, пункт 2 статті 36 КЗпП України;

- № 4: 17.04.2001 року - прийнятий машиністом підземних установок 3 розр. з повним робочим днем у шахті;

- № 5: 01.09.2004 року - переведений учнем гірника очисного вибою на період практики з повним підземним робочим днем у шахті;

- № 6: 24.11.2004 року - переведений гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті;

- № 7: 12.03.2006 року - звільнений за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 , яка видана 25.01.2016 року, містить наступні записи про його роботу у ВАТ "СУЭК-Кузбасс" та у ТОВ "Шахта "Есаульская":

- № 1: 25.01.2016 року - прийнятий гірником очисного вибою 5 розряду на ділянку № 3 шахти ім. В.Д. Ялевського;

- № 2: запис щодо реорганізації підприємства;

- № 3: 05.01.2017 року - звільнений за ініціативою працівника, пункт 3 частини 1 статті 77 ТК Російської Федерації;

- № 4: 13.02.2017 року - прийнятий машиністом гірничих виїмкових машин 4 розряду на ділянку з видобування вугілля № 1 з повним робочим днем під землею;

- № 5: 12.05.2017 року - переведений машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду на ділянку з видобування вугілля № 1;

- № 6: 30.07.2019 року - трудовий договір розірвано з ініціативи працівника у зв`язку з переїздом до іншої місцевості, пункт 3 частини 1 статті 77 ТК Російської Федерації.

Суд зауважує, що наведені записи у трудових книжках позивача здійснені належним чином та не мають дефектів вчинення, що не заперечується відповідачем.

Додатково позивачем надано уточнюючі довідки щодо спірних періодів роботи на ДП "ВК "Краснолиманська", у ВАТ "СУЭК-Кузбасс" та у ТОВ "Шахта "Есаульская".

Зокрема, згідно змісту довідок від 30.11.2021 року № 80 арх, № 81 арх та № 82 арх, які були видані ДП "ВК "Краснолиманська":

- з 05.05.2000 року по 10.06.2000 року позивач працював повний робочий день на ДП "ВК "Краснолиманська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) "учень машиніста підземних установок", що передбачена Списком 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1а;

- з 17.04.2001 року по 30.08.2004 року позивач працював повний робочий день на ДП "ВК "Краснолиманська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) "машиніст підземних установок", що передбачена Списком 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1а;

- з 01.09.2004 року по 07.11.2004 року позивач працював повний робочий день на ДП "ВК "Краснолиманська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) "учень гірника очисного забою", що передбачена Списком 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1а;

- з 08.11.2004 року по 23.11.2004 року позивач працював повний робочий день на ДП "ВК "Краснолиманська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) "машиніст підземних установок", що передбачена Списком 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1а;

- з 24.11.2004 року по 12.03.2006 року позивач працював повний робочий день на ДП "ВК "Краснолиманська" і виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою) "гірник очисного забою підземний", що передбачена Списком 1, розділ 1, підрозділ 1, код КП 1.1а.

Згідно з довідкою б/н та б/д, виданою АТ "СУЭК-Кузбасс", позивач з 25.01.2016 року по 05.01.2017 року працював повний робочий день та робочий тиждень, із повною зміною під землею в АТ "СУЭК-Кузбасс" шахта "им. В.Д. Ялевского" за професією (посадою) "гірник очисного забою підземний", що передбачена Списком 1, розділ 1, підрозділ 27-1, 27-11 ВП, 1010100А (постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10).

Згідно з довідкою від 01.11.2021 року № 86, що видана ТОВ "Шахта "Есаульская", у період з 13.02.2017 року по 30.07.2019 року позивач працював повний робочий день у ТОВ "Шахта "Есаульская" у забоях з видобутку вугілля, на підземних гірничих роботах з повним робочим днем під землею, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, цехах, виробництвах за професією (посадою) "машиніст гірничих виїмкових машин", яка передбачена Списком 1, розділ 1, підрозділ 1а, 1010100а (постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10).

Відтак, записами у трудових книжках позивача у сукупності з уточнюючими довідками підтверджується, що позивач у спірні періоди працював на посадах (за професіями), які були віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у відповідні періоди роботи позивача (постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36).

Періоди з 17.04.2001 року по 02.09.2001 року, з 08.11.2004 року по 23.11.2004 року та з 24.11.2004 року по 12.03.2006 року, відповідно до розрахунку стажу позивача (форма РС-право), зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1 за провідними підземними професіями.

Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, із заявленого у позовній заяві періоду роботи з 17.04.2001 року по 12.03.2006 року під час прийняття оскаржуваного рішення до пільгового стажу позивача безпідставно не зараховано період з 03.09.2001 року по 07.11.2004 року, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1, а іншу частину заявленого періоду було вірно зараховано до пільгового стажу позивача.

Щодо доводів апелянта, що документи, видані на території російської федерації приймаються в Україні за умови проставлення апостиля компетентним органом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Частиною 2 статті 13 вказаної Угоди установлено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення державами участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не може бути підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, який набуто ним до виходу держав-учасниць з Угоди.

29.11.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року в м. Москві.

Пунктом 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України визначено Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.

Як вже було вказано, згідно з частиною 1 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що кожен її учасник може з неї вийти, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди відносно цього учасника припиняється зі спливом шестимісячного строку з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023 року, яке було опубліковане у Офіційному віснику України від 10.01.2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року для України 19 червня 2023 року.

Таким чином, на момент звернення позивача за призначенням пенсії (16.03.2023 року) Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення зберігала чинність для України.

Згідно зі статтею 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Отже, враховуючи, що вказана Угода була чинною у спірні періоди роботи позивача, на момент видачі уточнюючих довідок ВАТ "СУЭК-Кузбасс" та ТОВ "Шахта "Есаульская", а також на момент звернення позивача за призначенням пенсії, вона мала бути застосована відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії та прийнятті рішення, а записи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 25.01.2016 року та зазначені уточнюючі довідки мали бути враховані відповідачем при обчисленні стажу позивача.

З приводу відсутності інформації від відповідних фондів російської федерації щодо сплати за позивача внесків до Пенсійного фонду російської федерації суд зауважує, що за загальним правилом обов`язок сплати страхових внесків та відповідальність за їх несплату чинним законодавством покладається на страхувальників (тобто підприємств-роботодавців), які є платниками таких внесків, отже, найманий працівник не є самостійним платником цих внесків та не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку стосовно належної сплати страхових внесків.

Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), періоду роботи, який підтверджено відповідними документами (трудовою книжкою та (або) уточнюючими довідками підприємства, установи, організації).

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі № 805/3362/17-а, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що до страхового та пільгового стажу позивача безпідставно не зараховано періоди роботи з 25.01.2016 року по 05.01.2017 року у ВАТ "СУЭК-Кузбасс" та з 13.02.2017 року по 30.07.2019 року у ТОВ "Шахта "Есаульская".

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 - період роботи з 03.09.2001 року по 07.11.2004 року на ДП "ВК "Краснолиманська", а також до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 за провідними підземними професіями - періоди роботи з 25.01.2016 року по 05.01.2017 року у ВАТ "СУЗК-Кузбасс" та з 13.02.2017 року по 30.07.2019 року у ТОВ "Шахта "Есаульская", та призначити ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення, а саме - з 16.03.2023 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі №200/5552/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі №200/5552/23 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 09 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко