Справа № 344/7590/24
Суддя: Атаманюк Б. М.
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7590/24
Провадження № 2-а/344/105/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Атаманюка Б. М.

секретаря Солонинко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.04.2024 звернувся з позовом до відповідача Управління патрульної поліції Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 відкрито спрощене провадження в справі без повідомленням (виклику) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 квітня 2024 р. на відрізку дороги АД Н - 09 Івано-Франківської області Івано-Франківського району у с.Бабухів, на 368 км поліцейським взводу 2 роти УПП в Івано-Франківській області рядовим поліції Псаруком Олександром Олександровичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 753992, якою до позивача застосовано штраф в розмірі 425 грн.. Постановою встановлено, що позивач 09 квітня 2024 р. о 10.40 год. в Івано-Франківській області Івано-Франківський район с. Бабухів АДН - 09 368 км керував транспортним засобом Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 73 км в год. в населеному пункті, більше ніж на 20 км/год.. Швидкості руху вимірювалася лазерним пристроєм. Крім того, позивачем також на вимогу поліцейського не було надано документів на право керуванням транспортним засобом. Таким чином поліцейським прийнято рішення про об`єднання справ про адміністративне правопорушення скоєне ним за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосовано штраф в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Позивач із спірною постановою не погоджується, оскільки при зупиненні його транспортного засобу поліцейський не представився, не роз`яснив позивачу прав та обов`язків. Крім того, в постанові зазначено, що фіксація швидкості здійснювалася пристроєм ТС № 008, але він був не стаціонарно розміщений а в руках поліцейського. Дані порушення вимог законодавства щодо фіксації перевищення швидкості виключає в його діях склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, при зупиненні транспортного засобу поліцейський повідомив причину зупинки, а саме про можливість причетності до ДТП, хоча на транспортному засобі не було видимих пошкоджень. Тому позивач вважає, що поліцейський не мав права вимагати від нього пред`явлення посвідчення водія.

На підставі наведених обставин, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача Управління патрульної поліції Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції скористався правом відзиву на позовну заяву, на обґрунтування якого зазначив, що 09.04.2024 року близько 10 год. 40 хв. екіпажем УПП в Івано-Франківській області ДПП під час несення служби на автодорозі Н-09 «Мукачево-Львів», на 368 км - с. Бабухів, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM II LTI 20/20 (серійний номер ТС008397) виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме те, що водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ VANEO д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР.

Поліцейським подано сигнал про зупинку ТЗ, після зупинки працівники поліції представились, та виконавши всі вимоги передбачені статтями 18, 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські висловили законну вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених підпунктами (а), (б), (г) пункту 2.1 ПДР. Водій відмовився пред`являти вказані документи, оскільки не вважав, що ним порушено ПДР, а також не вважав, що з ним спілкуються не поліцейські. На неодноразові вимоги поліцейських пред`явити документи водій навідріз відмовлявся, нецензурно висловлювався до поліцейських. Після майже трьох годин дискусій поліцейським вдалося встановити особу водія з допомогою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України». Водієм виявився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами розгляду справи, поліцейським ОСОБА_2 прийнято рішення визнати винним позивача у вчиненні правопорушень передбачених частиною першою статті 122 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП, а на підставі статті 36 КУпАП, накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, як за більш суворе правопорушення. Після розгляду адміністративної справи поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 753992 від 09.04.2024 року. Згідно зі статті 285 КУпАП позивача ознайомлено зі змістом постанови, повідомлено про порядок її оскарження та виконання, вручено копію оскаржуваної постанови.

Щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM II LTI 20/20 з серійним номером ТС008397, то такий пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови. При цьому, вказаний прилад може використовуватися в ручному режимі.

На підставі наведеного, представник позивача просив суд в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, питання щодо виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується судом з урахуванням необхідності заслуховування таких пояснень.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд дійшов висновку, що підстави для її розгляду за участю сторін відсутні.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Положеннями пунктів 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вимогами частини 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 12.9 (б) ПДР визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

За змістом п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що постановою серії БАД №753992 від 09.04.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, та на підставі статті 36 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, за те, що він керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ VANEO д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Н-09 «Мукачево-Львів», на 368 км - с. Бабухів, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, рухався зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год.. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Трукам, ТС008397, при цьому не пред`явив у спосіб який дає можливість прочитати та зафіксувати дані що містяться у посвідченні водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п.п. 12.4 та 2.1а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Об`єднано згідно з ст. 36 КУпАП. До постанови додається відео з приладу Тру кам № ТС008397 та з нагрудної камери 471530 (а.с.36).

Факт руху автомобіля MERCEDES-BENZ VANEO д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, зі швидкістю 73 км/год., підтверджується відеозаписом, здійсненим за допомогою приладу TruCаm ТС008397, який долучено до матеріалів справи разом з відзивом на позов, що досліджено судом.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM II отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18 Rev. 0, виданого державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), чинного до 26.12.2028 (а.с.30).

Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено «Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів» затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29489 від 21.11.2023 року вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM II № ТС008397 відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018, а свідоцтво дійсне до 21.11.2024 року (а.с.31).

Можливість використання виробу «LTI 20/20 TruCAM II», виробництва LaserTechnologylnc., також підтверджується наявністю виданого ДП УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UA.TR.001 22 054-20, який зазначає про проведення досліджень та випробувань вимірювачів швидкості транспортних засобів лазерів LTI 20/20 TruCAM II, із зазначенням у пункті 2 сертифікату заводськими номерами, та що вони відповідають затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту (а.с.32).

Також, відповідно до листа ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 N 22-38/49 вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 2 )0 км/год; + 1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCAM II LTI 20/20 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCAM II LTI 20/20 з серійним номером ТС008397 пройшов випробування відповідності, сертифікат якого був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та даний прилад може використовуватися в ручному режимі.

Отже, результати фото- та відеофіксації лазерного вимірювача швидкості TruCAM II № ТС008397, на якому зафіксовано автомобіль MERCEDES-BENZ VANEO д.н.з. НОМЕР_1 , як такий, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму на автомобільних дорогах, суд вважає належними та допустимими доказами, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо неможливості використання даного пристрою у ручному режимі, оскільки така можливість визначена його технічними характеристиками, що підтверджено листом ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 N 22-38/49.

Щодо адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає наступне.

Як зазначалося, відповідно до п. 2.1 (а) (б) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, а відповідно до п. 2.4 (а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З досліджених відео доказів також встановлено, що позивач після порушення правил дорожнього руху та зупинки поліцейським, на законну вимогу останнього в грубій формі, із використанням нецензурної лексики тривалий час відмовлявся пред`явити для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. При цьому, зухвало демонстрував наявність невстановленого документу, у спосіб який не давав можливості поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у ньому. В результаті майже трьох годин дискусій, поліцейським вдалося встановити особу водія з допомогою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», яким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на зазначене, суд вважає підтвердженим також порушення позивачем п. 2.1а ПДР, чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Як вказано в оскаржуваній постанові, поліцейським який здійснював розгляд справи про адміністративні правопорушення прийнято рішення про накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що в даному випадку відповідає ст. 36 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, що підтверджено відповідачем належними та допустимими доказами, а відтак поліцейський, після розгляду справи про адміністративне правопорушення з дотриманням прав позивача, із застосуванням ст. 36 КУпАП, прийняв законе та обґрунтоване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у позові, судові витрати у справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, відповідно до статей 33, 121, 251, 252, 254, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Богдан АТАМАНЮК