Справа № 120/2248/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2024 р. Справа № 120/2248/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №36 від 22.09.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2023 про призначення їй дострокової пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 має вік 56 років та страховий стаж більше 28 років, виховувала дитину-інваліда з дитинства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є її опікуном.

Представник зазначає, що статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до 6-ти річного віку мають право на призначення дострокової пенсі за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому, до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII встановлено, що жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Однак рішенням №36 від 22.09.2023 позивачці відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутній висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Проте, позивачка позбавлена надати додаткові докази, у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою від 28.02.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

01.03.2024 представник позивача подав заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 05.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

27.03.2024 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що пунктом 2.18 Порядку №22-1 встановлено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акту огляду в МСЕК медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання і дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення інвалідності) особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання).

Звертає увагу суду, що виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, мати дитини з інвалідністю має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення нею шестирічного віку, або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Отже визначальним є факт визнання дитиною з інвалідністю у відповідному віці до досягнення 6 років та факт виховання її (дитини з інвалідністю) матір`ю до цього віку.

Крім того, зазначає, що в довідці медичної установи (довідці ЛКК) має бути зазначено, що до 6 років у дитини було захворювання, передбачене Переліком медичних показань, що дають право на одержання соціальної допомоги, затвердженим спільним наказом Міністерства охорони здоров`я, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерством фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516, та за медичними показниками дитина могла бути визнана інвалідом з більш раннього терміну (з зазначенням дати).

Відповідач вважає, що обов`язок в наданні документів, які б підтверджували право на пільгову пенсію (визнання дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку) лежить на особі, що звертається до органів Пенсійного фонду, а видавати такі документи та відповідно підтверджувати цим відповідні пільги (час настання інвалідності) мають право виключно заклади охорони здоров`я.

10.04.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що дочка позивачки - ОСОБА_2 хворіє дитячим аутизмом, захворювання відповідає розділу Х пункту 3 підпункту 3.5 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років затвердженого наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 8 листопада 2001 р. №454/471/516, згідно медичного висновку №543/38 від 13.08.2013. Таке захворювання є захворюванням з народження.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції РНБО, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. Його дія триває донині.

Позивачка є переселенкою із Донецької області, м. Костянтинівка, що не дає їй можливості відновити медичні документи доньки.

Відповідно до пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акту огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності). Тобто, такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону № 1058-IV.

03.05.2024 представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав відзив на позовну заяву, у якій заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини з інвалідністю, має значення не факт установлення інвалідності, а момент настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини з інвалідністю у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тому, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують визнання дочки позивачки ОСОБА_2 дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку або наявність в неї медичних показань для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення цього віку, то відповідач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято законне та обґрунтоване рішення №36 від 23.02.2024.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.09.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком як матері дитини інваліда відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивачки про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №36 від 22.09.2023 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивачка звернулася до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 встановлено, що жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (далі - Закон №1788-XII ).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України №1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Отже, право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали дітей з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу).

За змістом наведеної норми однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини з інвалідністю з дитинства.

Загальний підхід до змістовного наповнення поняття "особа з інвалідністю" на момент виникнення спірних відносин установлювався в ст.2 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а також у ст.1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні". Зокрема, такий статус могла мати особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до абз.3 ст.1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 р. № 2961-IV дитина з інвалідністю це особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Визначення терміну "інвалідність з дитинства" не міститься ані в Законі України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", ані в Законі України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю".

При цьому за змістом абз.2 п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. №1317, інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з п.14 цього Положення причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Зі змісту п.3 ч.1 ст.115 Закону № 1058-ІV встановлено, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлювалася лише тим матерям дітей з інвалідністю з дитинства та дітей з інвалідністю до 18 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846, в абз.11 пп.5 п.2.1 установлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Пунктами 2, 17, 2.18 Порядку № 22-1 визначено, що при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідний висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Із вказаного встановлено, що мати дитини з інвалідністю має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі № 330/2181/16-а та постанові Верховного Суду від 19.10.2020 р. у справі № 510/475/17.

З наданих матеріалів, судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №022794 ОСОБА_2 22.11.2022 встановлено першу «А» групу інвалідності з причин інвалідність з дитинства.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 у справі №127/28347/22 визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено над нею опіку. Призначено ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 .

Даним рішенням також встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №98 від 09.03.2023 ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді дитячого аутизму, внаслідок захворювання ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, дочка позивачки ОСОБА_2 хворіє дитячим аутизмом, захворювання відповідає розділу Х пункту 3 підпункту 3.5 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років затвердженого наказом МО3 України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 8 листопада 2001 р. №454/471/516, що визначено у медичному висновку №543/38 від 13.08.2013.

Характеристикою даного захворювання є порушений або аномальний розвиток, що проявляється у віці до 3-х років аномальним функціонуванням у всіх сферах соціальній взаємодії, спілкуванні, обмеженою та стереотипною поведінкою.

Позивачем також долучено до матеріалів справи лист КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 15.12.2023 №29/9531, у якому зазначено, що для надання висновку лікарсько-консультаційної комісії заклад має володіти медичної інформацією, яка би вказувала на наявність чи відсутність вищезазначених факторів. Тому, надати інформацію чи визнана ОСОБА_2 дитиною з інвалідністю до 6 річного віку та чи покази до визнання дитиною з інвалідністю заклад можливості не має.

Суд враховує, що позивачка не має можливості надати всі необхідні документи, оскільки є переселенкою із Донецької області, м. Костянтинівка, що підтверджується Посвідченням №31 Виконавчого комітету Вінницької міської ради.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції РНБО, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє досі.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004, Костянтинівська міська територіальна громада Донецької області відносить до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наданих позивачкою доказів достатньо для підтвердження факту догляду ОСОБА_1 за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач та її дитина є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання соціальної допомоги, у зв`язку з проведенням та території проживання позивачки бойових дій та відсутності можливості зібрати всі необхідні документи.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про підтвердження того, що ОСОБА_1 є матір`ю особи з інвалідністю, яка виховувала її до 6-ти річного віку, у позивачки є необхідний вік (56 років 01 місяць 17 днів) станом на дату звернення до пенсійного органу та страховий стаж 28 років 03 місяці 12 днів, то суд вважає, що позивачка має право на призначення пенсії за віком згідно пп. 3 п. 1 ст. 115 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №36 від 22.09.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 має всі підстави для призначення пенсії за віком згідно пп. 3 п. 1 ст. 115 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та захистити права позивачки шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №36 від 22.09.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно пп. 3 п. 1 ст. 115 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.09.2023 (з дати звернення із заявою до пенсійного органу).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №36 від 22.09.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно пп. 3 п. 1 ст. 115 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.09.2023.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця 21005, ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна