Справа № 489/1518/24
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1518/24
Провадження № 2-а/489/28/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 травня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

представника відповідача Григоращенка М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову № 182 від 28.02.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28.02.2024 відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 182, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210 КУпАП, а саме він начебто своєчасно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік - оскільки зареєстрований в смт. Братське Миколаївської області, а фактично проживає більше 10 років в АДРЕСА_1

Із вказаною постановою позивач не згоден, оскільки жодних повісток про необхідність явки до Інгульського РТЦК він не отримував. Крім того зазначав, що він не був приписаний до призовної дільниці, а отже не був призовником, тобто суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. Також посилався на те, що в оскаржуваній ним постанові про адміністративне правопорушення відсутні посилання на норми, які, на переконання відповідача, він порушив.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

27.03.2024 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що громадянин, який є військовозобов`язаним (як позивач ОСОБА_1 ), протягом семи днів з моменту прибуття на нове місце проживання повинен прибути до відповідного РТЦК та СП для взяття на військовий облік. В даному випадку позивач тривалий час (більше 10 років) проживає на території Інгульського району м. Миколаєва, однак до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для постановки на військовий облік не прибув. В своєму позові ОСОБА_1 вказує, що він не отримував жодних повісток про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак він і не міг отримувати вказаних повісток, оскільки не став на військовий облік до даного РТЦК. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що в постанові про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на правові норми, які він порушив, проте вказана обставина не відповідає дійсності та спростовується змістом даного документу.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, двічі не з`явився. Від нього двічі надходили клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою (08.05.2024 подано до канцелярії суду особисто) та у зв`язку із проходженням лікування (10.04.2024 на електронну адресу), при цьому жодних доказів на підтвердження таких обставин позивач до таких клопотань не надав.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі, є завданням саме державних органів (рішення Суду у справі «Мусієнко проти України», пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Враховуючи викладене суд вважає, що причини неявки позивача ОСОБА_1 в судове засідання є неповажними, в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи протокольно 09.05.2024 відмовлено.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у відзиві. Також підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи копії протоколу № 182 від 28.02.2024, яке протокольно задоволено.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Положеннями ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа: призовників у віці від 16 (у рік досягнення 17-річного віку) до 27 років; військовозобов`язаних та резервістів, які не досягли граничного віку перебування у запасі, у тому числі жінок, які мають медичну або фармацевтичну спеціальність, а також за власним бажанням жінок, які мають спеціальність та/або професію, споріднену з відповідною військово-обліковою спеціальністю, перелік яких затверджений Міноборони.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним.

28.02.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено Постанову № 182, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850,00 грн.

У відповідності до вищезазначеної постанови 28.02.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, та перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ), однак тривалий час (біля 10 років) проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 . Однак до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік не прибув.

Відповідно до вимог п. 7 Правил військового обліку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022:

-особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибути із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного РТЦК та СП … для взяття на військовий облік.

Відповідно до вимог п. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані зобов`язані дотримуватись правил військового обліку.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період, а саме не прибуття до РТЦК та СП для постановки на військовий облік (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 зі вказаною постановою не згоден, вважає її протиправною та просить скасувати.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

У відповідності до ч. 2 ст. 210 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) місце народження; 6) стать; 7) місце проживання та місце перебування; 8) відомості про батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників та інших представників (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження); 8-1) відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); 9) реквізити паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон (серія, номер, дата видачі, орган, що видав, строк дії); 9-1) відомості про громадянство; 10) відомості про документи, що підтверджують смерть особи або визнання особи померлою чи безвісно відсутньою; 11) відомості щодо визнання особи недієздатною (поновлення дієздатності); 12) відомості про зайнятість (код підприємства, місце роботи, посада); 13) реєстраційний номер облікової картки платника податків; 14) відцифрований образ обличчя особи; 15) відомості про дату виїзду за межі України та дату повернення на територію України; 16) відомості про освіту та спеціальність; 17) відомості про стан здоров`я (у тому числі про встановлення, зміну групи інвалідності), що збираються з метою визначення придатності для виконання військового обов`язку; 18) відомості про притягнення до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення); 19) відомості про розгляд судом кримінальної справи, вирок, що набрав законної сили; 20) відомості про наявність (відсутність) судимості; 21) унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); 22) відцифрований образ обличчя особи (за наявності).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який станом на теперішній час продовжено.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Посилання позивача на те, що він не призовником, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до положень діючого законодавства він має статус військовозобов`язаного. Також суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що постанова про адміністративне правопорушення не містить посилання на нормативно-правовий акт, який ним було порушено, оскільки вказана обставина спростовується змістом даного документу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими, в їх задоволенні необхідно відмовити.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено - судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 09.05.2024.

Суддя Г.А. Микульшина