Справа № 360/5/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року справа №360/5/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року (повне судове рішення складено 05 березня 2024 року у м. Дніпро) у справі № 360/5/24 (суддя в І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

01 січня 2024 року представник позивача Галкін Вячеслав Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яка передбачена, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) за час перебування на стаціонарному лікуванні у періоди з 22.04.2023 по 18.05.2023 та з 04.07.2023 по 26.07.2023;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, яка передбачена Постановою № 168, за час перебування на стаціонарному лікуванні у періоди з 22.04.2023 по 18.05.2023 та з 04.07.2023 по 26.07.2023.

В обґрунтування вимог зазначено, що у період з 19.12.2022 по 09.03.2023 у відповідності до бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 12.12.2022 №9493, бойового наказу АДПСУ від 12.12.2022 №224(гриф), позивач перебував в оперативному підпорядкуванні командира тактичної групи «Бахмут».

Під час виконання бойового завдання близько 16:40 09.03.2023 отримав вогнепальне поранення та був евакуйований до евакуаційного пункту н.п. Дружківка та у зв`язку з цим у період 10.03.2023 по 23.03.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписним епікризом №821.

Надалі позивач у період з 24.03.2023 по 21.04.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з пораненням та під час перебування у відпустці психічний стан позивача, викликаний наслідками отриманих під час захисту Батьківщини травм, погіршився.

Згідно направлення Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України №87 від 21.04.2023 позивача було направлено на стаціонарне лікування в клініку психіатрії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь».

Відповідно до виписного епікризу №5827 у період з 21.04.2023 по 26.04.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» з діагнозом: «відстрочений посттравматичний стресовий розлад тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу, ускладнений проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомнічним компонентом». Переведений для подальшого лікування в ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини НАМН України».

Згідно виписки із медичної картки хворого №2148 позивач у період з 26.04.2023 по 18.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини НАМН України» з основним діагнозом: «посттравматичний стресовий розлад тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу, ускладнений проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомнічним компонентом».

Відповідно до виписного епікризу із медичної картки хворого №2457/322 у період з 04.07.2023 по 26.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України з діагнозом «посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант розвитку, при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу. Залишкові явища ВОСП (вогнепального осколкового поранення) лівої гомілки (09.03.2023) та операції (09.03.2023) ПХО рани з видаленням стороннього тіла»

Згідно довідки госпітальної військово-лікарської комісії головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України від 26.07.2023 №1061 захворювання позивача «посттравматичний стресовий розлад змішаний варіант розвитку, при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу» пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідач здійснив виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини лише за період перебування на стаціонарному лікуванні та відпустці в зв`язку з лікуванням, за період з 10.03.2023 по 21.04.2023.

Водночас, до цього часу відповідач не здійснив нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період стаціонарного лікування з 22.04.2023 по 18.05.2023 та з 04.07.2023 по 26.07.2023.

На думку відповідача, позивач не має права на вказану доплату, так як в оскаржувані періоди він перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з захворюванням, яке не пов`язане із захистом Батьківщини.

Представник позивача зазначав, що невиплата оскаржуваної допомоги за окреслені періоди порушує право позивача на мирне володіння своїм майном та право на заробітну плату, адже в розрізі чинного законодавства та практики Верховного Суду додаткова винагорода військовослужбовця є тотожною заробітній платі.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що єдиний орган, який встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв є ВЛК.

Апелянт звертає увагу суду, що відповідач не заперечує, що позивач проходив лікування, проте довідкою від 26.07.2023 №1061 підтверджено, що позивач з діагнозом «посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант розвитку при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови до 5м на обидва вуха. Симптоматична артеріальна гіпертензія, нестійка, незначно виражена» перебував на лікуванні із Захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а не з Пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зазначає, що ототожнювати Поранення (травма, контузія, каліцтво), та Захворювання не можливо, оскільки підстави для їх набуття різні. Постановою 168 чітко визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відтак, висновок суду першої інстанції, що захворювання позивача прямо підпадає під поняття «травма» є помилковим.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.03.2020 № 104-ОС зарахований у списки особового складу та на всі види забезпечення з 06.03.2020.

Відповідно до акту № 413-23 від 26.06.2023 розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався у в/ч НОМЕР_1 та акту № 413-23 від 26.06.2023 про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, близько 16:40 год 09.03.2023 позивач отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби та внаслідок протиправних дій невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї. Діагноз згідно з довідкою закладу охорони здоров`я: вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої гомілки з наявністю стороннього тіла та тимчасовим порушенням функцій лівої нижньої кінцівки.

Згідно наказу начальника загону від 10.03.2023 № 63-ВВ «Про особовий склад» позивач вибув на лікування з 09.03.2023.

Відповідно до виписного епікризу №821 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 у період з 10 по 23.03.2023 з діагнозом: «вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої гомілки з наявністю стороннього тіла».

Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 23.03.2023 № 400, «поранення, Так, пов`язане з проходженням військової служби», потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Наказом начальника загону від 27.03.2023 № 79-ВВ позивачу надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою тривалістю 30 календарних днів з 24.03.2023 по 22.04.2023. До виконання службових обов`язків приступити 23.04.2023.

Згідно направлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.04.2023 № 87, позивача направлено на стаціонарне лікування в клініку психіатрії Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» МОУ, діагноз: F 43.1, причина: за станом здоров`я потребує лікування в умовах спеціалізованого закладу.

Відповідно до виписного епікризу № 5827, позивач знаходився на лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» у період з 21.04.2023 по 26.04.2023 з діагнозом: «відстрочений посттравматичний стресовий розлад тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу ускладнений проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомічним компонентом». Для подальшого лікування переведено в ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини НАМН України».

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 2148, позивач перебував на лікуванні у Державній установі «Національний науковий центр радіоційної медицини Національної академії медичних наук України» у період з 26.04.2023 по 18.05.2023 з діагнозом: «посттравматичний стресовий розлад тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу ускладнений проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомічним компонентом».

Відповідно до виписного епікризу № 7238, позивач продовжив лікування у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» у період з 18.05.2023 по 21.06.2023 з основним діагнозом: «відстрочений стійкий, різко виражений посттравматичний стресовий розлад тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу ускладнений проявами емоційно-вольової нестійкості, інсомічним компонентом». Зазначено: Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно виписного епікризу №2457/322, позивач проходив лікування у Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України у період з 04.07.2023 по 26.07.2023 з основним діагнозом: «посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант розвитку при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу».

Довідкою №1061 від 26.07.2023 госпітальної військово-лікарської комісії підтвердженно діагноз та постанова госпітальної військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва, кантузії): посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант розвитку при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови до 5м на обидва вуха. Симптоматична артеріальна гіпертензія, нестійка, незначно виражена. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Залишкові явища ВОСП лівої гомілки (09.03.2023) та операції (09.03.2023) ПХО рани з видаленням стороннього тіла; 16.03.2023 ПОВТ ХО у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Аліментарне ожеріння І ст. Викривлення носової перегородки з порушення функції дихання. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.

Вказаною довідкою також встановлено, що позивач обмежено придатний до військової служби.

06.09.2023 представник позивача звернувся до відповідача з запитом № 499 щодо, зокрема, надання інформації про періоди перебування позивача на лікуванні, сум та їх складових, нарахованих позивачу за період перебування на лікуванні.

До запита також надано: виписний епікриз №5827, виписка із медичної карти амбулаторного хворого №2148, виписний епікриз №7238, виписний епікриз №2457/322, довідка від 26.07.2023 №1061, направлення від 21.04.2023 № 87.

Листом від 12.09.2023 № 2.5/6558-23-Вих представнику позивача, у відповідь на запит, повідомлено, що виплата додаткової винагороди за період з 22.04.2023 по 21.06.2023 та з 04.07.2023 по 26.07.2023 позивачу не передбачена, оскільки у відповідності до наданих медичних документів та обліків служби охорони здоров`я перебував на лікуванні з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпусті за станом здоров`я по 21 квітня 2023 року. В період з 22.04.2023 по 21.06.2023 та з 04.07.2023 по 26.07.2023 - перебував на лікуванні з захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини. У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.09.2023 №582-ОС «Про виплату додаткової винагороди» виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, старшому нарахована та буде виплачена з грошовим забезпеченням за вересень за період з 10.03.2023 по 21.04.2023 включно.

З архівної відомості за період з січня 2023 по грудень 2023 року №007RX-356130 та особистої картки на грошове забезпечення за 2023 рік вбачається, що у квітні 2023 року позивачу виплачено додаткову винагороду ПКМ №168 від 28.02.22 (100 000) у сумі 29032,36 грн на підставі наказу №000-ОС від 08.04.2023 за 09 дн/100тис 03.2023, за період з квітня по липень 2023 року додаткова винагорода не виплачувалась.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, у тому числі, проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Положеннями пункту 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Згідно з пунктом 2 Постанова №793 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 затверджено Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України (далі - Положення).

Пунктом 1 Положення визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно до пункту 9 Положення, Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

З метою організації правильності застосування норм чинного законодавства, а саме пункту 2-1 Постанови № 168 та регулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям ДПСУ додаткової винагороди під час дії воєнного стану Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація ДПСУ) було прийнято наказ № 628/0/81-22-АГ від 19.12.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», положення якого застосовувались з 01.12.2022 по 31.01.2023 (далі - Наказ № 628).

В подальшому, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Порядок № 36), положення якого застосовувались з 01.02.2023.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року за № 196/39252, втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 726 від 01.09.2023 (далі Наказ № 726).

Відповідно до пункту 4 Наказу 726 цей Наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 червня 2023 року.

Отже, до спірних періодів, що виникли з 22.04.2023 по 18.05.2023, застосовуються положення Порядку № 36.

Пунктом 1 Порядку № 36 визначено, що ці Порядок та умови визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

Пунктом 9 Порядку № 36 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються військовослужбовці, зазначені в підпункті 3 пункту 2 цих Порядку та умов, у тому числі ті, які:

1) перебувають у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.

Виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 1 пункту 9 цих Порядку та умов, здійснюється на підставі акта про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, за формою Нвс-1, установленою Інструкцією про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2016 року № 199, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за № 574/28704, у якому зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) під час захисту Батьківщини (пункт 10 Порядку № 36).

Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця (пункт 6 Порядку № 36).

Наказом № 726 затверджені Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Особливості № 726).

Отже, оскільки відповідно до пункту 4 Наказу 726 положення цього Наказу застосовуються з 01 червня 2023 року, то станом на час розгляду справи до спірного періоду з 04.07.2023 по 26.07.2023 судами застосовуються вимоги Наказу 726.

Пунктом 1 Особливостей № 726 визначено, що ці Особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої пунктами 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України (далі - Держприкордонслужба).

Пунктом 13 Особливостей № 726 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які:

1) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.

Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів відповідно Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця. У разі надходження всіх необхідних документів, визначених пунктом 8 цих Особливостей, після 5 числа поточного місяця видання наказу про виплату додаткової винагороди здійснюється протягом поточного розрахункового місяця (пункт 11 Особливостей № 726)

Отже, положення Порядку № 36 та Особливостей № 726 встановлюють, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються військовослужбовці, які перебувають у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Відтак, під час встановлення наявності у позивача права отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, під час перебування на стаціонарному лікуванні, обов`язковою умовою є перевірка діагнозу, з яким останній перебуває на лікуванні, та умов його набуття.

Судами встановлено, що 09.03.2023 позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та перебував на лікарняному до 23.03.2023. З 24.03.2023 по 22.04.2023 позивач перебував у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.

Відповідно до направлення Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України від 21.04.2023 № 87 під час перебування у зазначеній відпустці позивача направлено на стаціонарне лікування в клініку психіатрії Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» МОУ, діагноз: F 43.1, причина: за станом здоров`я потребує лікування в умовах спеціалізованого закладу.

Отже, матеріалами справи підтверджено та визнається сторонами, що з 24.03.2023 по 22.04.2023 позивач перебував у відпустці для лікування через отримане 09.03.2023 поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та саме під час цієї відпустки позивача було направлено до іншого закладу охорони здоров`я з діагнозом: F43.1 (посттравматичний стресовий розлад).

Довідкою № 1061 від 26.07.2023 госпітальної військово-лікарської комісії підтверджені діагноз та постанова госпітальної військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва, контузії): посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант розвитку при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Залишкові явища ВОСП лівої гомілки (09.03.2023) та операції (09.03.2023) ПХО рани з видаленням стороннього тіла; 16.03.2023 ПОВТ ХО у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333 затверджене Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 червня 2009 року за № 570/16586 (далі - Положення 333).

Пунктом 1 розділу 2 Положення 333 передбачено, що основними завданнями військово-лікарських комісій Держприкордонслужби (далі ВЛК) є, зокрема: встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі; визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть військовослужбовців Держприкордонслужби.

В пункті 1 розділу 12 Положення 333 зазначено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.

Таким чином, єдиним органом, який встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, є ВЛК.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що довідка №1061 від 26.07.2023 госпітальної військово-лікарської комісії є належним доказом для підтвердження та встановлення причинного зв`язку захворювання позивача, лікування якого здійснювалося у спірні періоди, з отриманим 09.03.2023 пораненням.

Місцевий суд звернув увагу, що виписними епікризами № 5827, № 7238 та №2457/322 та випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 2148 підтверджено, що у спірні періоди здійснювалося безперервне лікування позивача після отриманого поранення 09.03.2023.

Отже, суд першої інстанції висновувався, що матеріалами справи підтверджений причинний зв`язок захворювання позивача - посттравматичний стресовий розлад з отриманим 09.03.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, лікування якого проводилося у спірні періоди.

Посилання відповідача на те, що позивач у спірні періоди перебував на лікуванні через «Захворювання», а не «Поранення», є незмістовними, оскільки як Постановою № 168, так і Порядком № 36 та Особливостями № 726 обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди передбачено наявність травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а захворювання позивача прямо підпадає під поняття «травма» та підтверджується належним документом, виданим компетентним органом про причинний зв`язок між травмою та захворюванням, що свідчить про наявність законних підстав для нарахування і виплати позивачу такої винагороди.

Отже, окружний суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого за періоди з 22.04.2023 по 18.05.2023 та з 04.07.2023 по 26.07.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Проте, з такими висновками не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Чинне законодавство пов`язує можливість отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, лише у зв`язку з ПОРАНЕННЯМ (КОНТУЗІЄЮ, ТРАВМОЮ, КАЛІЦТВОМ). Жоден нормативно-правовий акт не передбачає такої можливості внаслідок перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з ЗАХВОРЮВАННЯМ.

Поранення, контузія, травма, каліцтво не є тотожними поняттями, що видно, зокрема, і з Положення 333.

За матеріалами справи позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок захворювання, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Отже, підстав для задоволення позовних вимог не існує.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, позивачем суду не надано.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов неправильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки місцевого суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі № 360/5/24 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне судове рішення 09 травня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар