Справа № 200/6294/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року справа №200/6294/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Бабіч С.І.), складеного в повному обсязі 18 січня 2024 року, у справі № 200/6294/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідно до якої просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо здійснення розрахунку та призначення пенсії на заяву ОСОБА_1 від 02.09.2021 року без врахування періодів його роботи: з 23.08.1994 року по 14.12.1994 року, з 05.03.1998 року по 09.06.1998 року, з 26.05.2005 року по 31.08.2006 року, з 11.09.2006 року по 30.04.2010 року, з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.09.2021 року по Списку № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та з урахуванням вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 обчислення розміру пенсії з дати призначення (02.09.2021 року) відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність), з урахуванням зарахованих до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" періодів роботи: з 23.08.1994 року по 14.12.1994 року, з 05.03.1998 року по 09.06.1998 року, з 26.05.2005 року по 31.08.2006 року, з 11.09.2006 року по 30.04.2010 року, з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.09.2021 року, та виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо здійснення розрахунку та призначення пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 02.09.2021 року про призначення пенсії без урахування положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 обчислення розміру пенсії з дати призначення (23.08.2021 року) відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність), з урахуванням зарахованих до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до положень частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" періодів роботи з 23.08.1994 року по 14.12.1994 року, з 05.03.1998 року по 09.06.1998 року, з 26.05.2005 року по 31.08.2006 року, з 11.09.2006 року по 30.04.2010 року, з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.09.2021 року, а також виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду не було зобов`язано застосовувати ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відтак, дії управління є правомірними.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справу в паперовому вигляді не формувалась. Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 (дата видачі - 24.03.2021 року, є дійсним до 24.03.2031 року), РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

02.09.2021 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви 1-м відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що мало наслідком звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2022 року у справі № 200/133/22 даний позов було задоволено частково та, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 02.09.2021 року про призначення пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 з повним робочим днем в шахті спірних періодів роботи з 23.08.1994 року по 14.12.1994 року, з 05.03.1998 року по 09.06.1998 року, з 26.05.2005 року по 31.08.2006 року, з 11.09.2006 року по 30.04.2010 року, з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 02.09.2021 року та до страхового стажу періодів роботи з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.12.2018 року по 02.09.2021 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року вказане рішення суду було залишено без змін.

На виконання цього рішення суду 1-м відповідачем здійснено повторний розгляд заяви позивача від 02.09.2021 року про призначення пенсії, із зарахуванням до його страхового та пільгового стажу вказаних вище періодів, однак вдруге відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що мало наслідком повторне звернення позивача до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року у справі № 200/1384/23 поданий позивачем позов було задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 02.09.2021 року про призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити пенсію позивачу з дня звернення - 02.09.2021 року.

На виконання вказаного рішення суду 1-м відповідачем здійснено повторний розгляд заяви позивача від 02.09.2021 року про призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV та на підставі зазначеної заяви призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 23.08.2021 року.

За наданим до справи рішенням № 02 від 02.08.2023 року про призначення пенсії страховий стаж позивача на дату його звернення за призначенням пенсії складає 51 рік 1 місяць 15 днів, у тому числі на пільгових умовах за Списком № 1 - 21 рік 3 місяці 12 днів, вік позивача на дату звернення - 50 років 10 днів.

При цьому, як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), зазначені вище спірні періоди були зараховані до пільгового стажу позивача за Списком № 1, однак не як підземні роботи за статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202.

Водночас, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2022 року у справі № 200/133/22 та від 25.05.2023 року у справі № 200/1384/23 не містило зобов`язань відповідачів зарахувати дані періоди до пільгового стажу позивача саме як підземні роботи чи призначити пенсію з урахуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", оскільки такі вимоги позивачем у вказаних справах не заявлялись.

Суд зауважує, що у справах № 200/133/22 та № 200/1384/23 позивачем не заявлялись також і вимоги щодо перерахунку пенсії позивачу або обчислення її розміру з урахуванням статті 8 Закону України від 02.09.2008 року № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон № 345-VI), які заявлені позивачем у цій справі, отже, дані вимоги є новими позовними вимогами, не є тотожними та не стосуються порядку виконання рішень суду у справах № 200/133/22 або № 200/1384/23.

Як свідчать матеріали цієї справи, у подальшому позивач, через свого уповноваженого представника, звертався до відповідачів з адвокатськими запитами від 11.10.2023 року та від 12.10.2023 року, хоча відповідних звернень позивачем до суду не надано.

Разом з тим, листами від 18.10.2023 року № 0500-0202-8/74092 та № 0500-0202-8/89391, які були надані у відповідь на вказані адвокатські запити, відповідачі повідомили, зокрема, що на виконання рішення суду у справі № 200/1384/23 позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1; розмір пенсії на дату призначення склав 6020,50 грн, станом на 01.10.2023 року - 6255,50 грн; будь-яких зобов`язань щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення суду у справі № 200/1384/23 не містить; зобов`язань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо розрахунку розміру пенсії позивачу з урахуванням вимог статті 8 Закону № 345-VI рішення суду у справі № 200/1384/23 також не містить.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Згідно ст. 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI), який набрав законної сили 16 вересня 2008 року, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно ст. 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до п. 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 345-VI дія ст. 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія Закону № 345-VI поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.

Як довід апеляційної скарги відповідачем зазначено, що підставою визначення розміру пенсії без урахування положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є відсутність в рішенні Донецького окружного адміністративного суду зобов`язання щодо застосування норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Колегія суддів вважає неприйнятними такі доводи апеляційної скарги, оскільки відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача обчислити розмір пенсії з урахуванням положень даного закону не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України.

Водночас, відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідного пільгового стажу для обчислення пенсії з урахуванням ст. 8 Закону № 345-VI.

Судами встановлено наявність у позивача пільгового стажу за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, більш ніж 15 років, отже позивач має право на обчислення розміру пенсії із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у справі № 200/6294/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г.Казначеєв

І.Д.Компанієць