Справа № 560/2863/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 травня 2024 року

м. Київ

справа № 560/2863/21

адміністративне провадження № К/990/15240/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №560/2863/21 за позовом ОСОБА_1 до Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №131 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації у зв`язку з неявкою;

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 08 лютого 2021 року №33к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади виконувача обов`язків військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України у зв`язку із звільненням з військової служби у запас та зобов`язано керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону провести остаточний розрахунок та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 08 лютого 2021 року №60к, яким ОСОБА_1 з 26 лютого 2021 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України та звільнено з органів прокуратури;

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора та Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону щодо невиконання вимог статті 119 Кодексу законів про працю України щодо обов`язкового збереження за ОСОБА_1 місця роботи та поновлення його на відповідній посаді в органах прокуратури України після припинення з ним контракту про проходження військової служби;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора та Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону поновити ОСОБА_1 на публічній службі на посаді виконувача обов`язків військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України або рівнозначній посаді в органах прокуратури України з 26 лютого 2021 року;

- стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 26 лютого 2021 року по день фактичного поновлення на публічній службі;

-допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі в органах прокуратури та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №131 від 24 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації у зв`язку з неявкою;

- визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 08 лютого 2021 року №33к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади виконувача обов`язків військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України у зв`язку із звільненням з військової служби у запас та зобов`язано керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону провести остаточний розрахунок та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону;

- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 08 лютого 2021 року №60к, яким ОСОБА_1 з 26 лютого 2021 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України та звільнено з органів прокуратури;

- зобов`язано Офіс Генерального прокурора та Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону поновити ОСОБА_1 на публічній службі на посаді виконувача обов`язків військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України або рівнозначній посаді в органах прокуратури України з 26 лютого 2021 року;

- стягнуто з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2021 року по 24 листопада 2021 року в сумі 189399,21 грн;

- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на публічній службі в органах прокуратури та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 31397,73 грн звернуто до негайного виконання;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

19 квітня 2024 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №560/2863/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

На обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального права.

Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

Так, посилаючись на вказану підставу касаційного оскарження, позивач не визначив, які саме норми права судом апеляційної інстанції були застосовані неправильно, у чому полягає помилка суду апеляційної інстанції при їх застосуванні та як відповідні норми права мали бути застосовані. Скаржник не вказує постанову Верховного Суду, у якій містяться висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які, на думку позивача, повинні були бути застосовані при ухвалені оскаржуваного судового рішення.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із наданою судом правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, що в силу приписів статті 341 КАС України виходить за межі касаційного перегляду та не узгоджується із пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачених статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

З огляду на зазначене, клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку на подання касаційної скарги Судом не вирішуються.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341, 353 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №560/2863/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя О.Р. Радишевська