Справа № 480/12797/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, і просить суд:
- визнати дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у відмові в призначенні допомоги при народженні дитини від 03.11.2023 № 7 протиправними.
- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.10.2023 про призначення державної допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка після повернення в Україну звернулася до Департаменту соціальної політики Сумської міської ради із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини. Однак відповідач відмовив у призначенні вказаної допомоги на підставі статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та пункту 12 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року за №1751, у зв`язку з пропуском дванадцяти місяців звернення за її призначенням з дати народження дитини.
Не погоджуючись з такою відмовою, вважаючи її такою, що порушує законодавчо закріплені права дитини на соціальне забезпечення з боку Держави, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 07.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
25.12.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зазначає, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків, з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організації відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Так, відповідач вказав, що оскільки таке звернення відбулось поза межами 12 місяців з дня народження дитини, підстави для призначення такої допомоги відсутні.(а.с.21-23)
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , яке перекладено з грузинської мови на українську мову Донцова Сабіна народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Тбілісі, Грузія. Згідно свідоцтва батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .(а.с.9)
ОСОБА_6 зареєстрована громадянином України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України Посольства України в Грузії №6135/19-536-43 від 31.05.2022.(а.с.10)
29.10.2023 позивачка повернулася в Україну, що вбачається з відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 . (а.с.12)
31.10.2023 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини.
Однак повідомленням відповідача від 03.11.2023 №7 позивачці відмовлено у призначенні вказаної допомоги, на підставі пункту 12 "Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року за №1751, у зв`язку з пропуском 12-місячного строку звернення за її призначенням з дати народження дитини.(а.с.14)
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з такого.
Приписами статті 46 Конституції України гарантовано громадянам України право на соціальний захист.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України №2402-III "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-III (далі по тексту - Закон України №2402-III) з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21.11.1992 №2811-XII (далі по тексту - Закон України №2811-XII) та іншими законами України.
За приписами статті 1 Закону України №2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Положеннями статті 3 Закону України №2811-XII визначені види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.
Відповідно до статті 10 Закону України №2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.
За приписами статті 11 Закону України №2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.
Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.
Вказані норми Закону України №2811-XII кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2009 №59; далі по тексту - Порядок №1751).
Положеннями пункту 12 Порядку №1751 також встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
З наведеного вбачається, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Разом з цим, вказаними нормами передбачені певні обмеження стосуються строку подання заяви про призначення виплати допомоги.
Як свідчать матеріали справи донька позивача народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Тбілісі, Грузія та зареєстрована громадянином України, а з заявою про призначення допомоги при народженні дитини позивач звернулася до відповідача 31.10.2023.
Тобто, позивачкою пропущено встановлений законодавством строк 12 календарних місяців з дати народження дитини для звернення за допомогою при її народженні.
Також суд встановив, що пропуск позивачем визначеного законом строку на звернення за отриманням допомоги при народженні дитини обумовлено тим, що донька позивача народилася у місті Тбілісі, Грузія.
Разом з тим, судом встановлено, що позивачка з об`єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з відповідною заявою в межах встановленого строку, оскільки у зв`язку з повномасштабним вторгенням РФ вона перебувала за межами України, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 .
Суд зауважує, що Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ХІ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому Указами Президента України неодноразово продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який триває і на теперішній час.
Суд вважає, що ведення в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, є об`єктивною та виключною обставиною, яка перешкоджала позивачці повернутися з Грузії в Україну, щоб звернутися до відповідача з заявою за допомогою при народженні дитини в законодавчо визначений строк (12 календарних місяців з дати народження дитини), який спливав 03.05.2023.
При цьому, суд враховую, що після повернення в Україну позивачка звернулася до відповідача з відповідною заявою.
Відтак, пропуск позивачкою 12 місячного строку звернення з заявою про виплату допомоги при народженні дитини відбувся з об`єктивних, непереборних, виключних причин, що пов`язані з обставинами (військова агресія РФ проти України), які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі позивачки та є дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних дій. Відтак, зазначені причини визнаються судом поважними.
Поряд з цим, суд звертає особливу увагу, що позивачем заявлені вимоги фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.
Приписами статті 8 Закону України "Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до вимог частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.
Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №760/183158/16-а.
Враховуючи викладене, відмову відповідача у поновленні позивачу виплати допомоги при народженні дитини у зв`язку з пропуском 12 місячного строку звернення з відповідною заявою, за умови що пропуск такого строку відбувся з об`єктивних, незалежних від волі позивача причин, не можна визнати обґрунтованою.
Відтак, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, враховуючи ту обставину, що позивач перебувала на тимчасово окупованій території України, де і народила дитину, виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним оскаржуваного повідомлення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини і зобов`язання відповідача призначити та провести виплати позивачу допомоги при народженні дитини у порядку та розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".
Згідно вимогам пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення, відтак порушено права позивача та її малолітньої дитини на отримання допомоги та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачем під час розгляду справи надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені доводи не спростовано відповідачем.
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі наданої довідки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для повного задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1073,60 грн. судового збору
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у відмові в призначенні допомоги при народженні дитини від 03.11.2023 № 7 протиправними.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко