Справа № 500/1653/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1653/24

07 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області за № 89 від 25 січня 2024 року в частині незарахування страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 липня 1993 року по 04 грудня 1998 року згідно довідки Садівничого Товариства Ювілейний за № 2 від 06 лютого 2019 року;

зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 липня 1993 року по 04 грудня 1998 року згідно довідки Садівничого Товариства Ювілейний за №2 від 06 лютого 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №89 від 25.01.2024 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем не зарахований до страхового стажу період роботи позивачки в Садівничому Товаристві Ювілейний з 01.07.1993 по 04.12.1998 згідно довідки Садівничого Товариства Ювілейний виданої Головою управління №2 від 06.02.2019, оскільки не вказано дату наказу при звільненні.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 22.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

03.04.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що за результатами перевірки наданих позивачкою документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було встановлено, що страховий стаж позивачки становить 12 років 08 місяців 15 днів, до стажу позивачки не зараховано період роботи з 01.07.1993 по 04.12.1998, згідно довідки від 06.02.2019 №2, оскільки не вказано дату наказу при звільненні. З огляду на те, що у позивачки відсутній необхідний трудовий стаж для призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області №89 від 25.01.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачці.

03.05.2024 на адресу суду надійшов відзив від відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.01.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області №89 від 25.01.2024 відмолено позивачці у призначенні пенсії (арк.справи 12).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що за результатом розгляду поданих позивачкою документів встановлено, що вік позивачки на дату звернення 63 роки 10 місяців 26 днів, страховий стаж позивачки 12 років 08 місяців 15 днів.

Вказано, що до страхового стажу позивачці не зараховано періоди роботи в Садівничому Товаристві Ювілейний з 01.07.1993 по 04.12.1998 згідно довідки Садівничого Товариства Ювілейний виданої Головою управління за № 2 від 06 лютого 2019 року, оскільки не вказано дату наказу при звільнення.

Не погодившись із таким рішенням відповідача в частині незарахування періоду роботи в Садівничому Товаристві Ювілейний з 01.07.1993 по 04.12.1998 , позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

В оскаржуваному рішенні №89 від 25.01.2024, обґрунтовуючи відмову у призначенні пенсії відповідачем вказано про незарахування позивачці періоду в Садівничому Товаристві Ювілейний з 01.07. 1993 по 04.12.1998 згідно довідки Садівничого Товариства Ювілейний виданої Головою управління Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д. за № 2 від 06.02.2019, оскільки не вказано дату наказу при звільненні.

Судом досліджено вказану довідку, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Садівниче Товариство Ювілейне з 01 липня 1993 р. (наказ № 49 від 01 липня 1993 р.) по04 грудня 1998 р. (наказ № 90 від 01.1998 р.)

Суд констатує, що дійсно у довідці № 2 від 06.02.2019 про підтвердження стажу роботи позивачки в Садівниче Товариство Ювілейне з 01.07.1993 по 04.12.1998, вказано неповну дату наказу про звільнення, а саме наказ № 90 від 01.1998, також у довідці не вказано яку посаду обіймала позивачка.

При цьому, суд позбавлений можливості встановити належність вказаної довідки саме позивачці, оскільки в довідці вказано лише прізвище ім`я та по батькові позивачки, інших даних (дата народження, РНОКПП, місце проживання) які б могли ідентифікувати особу позивачки довідка не містить.

Суд зауважує, що доказами, що підтверджують факт трудової діяльності може бути наказ про прийняття на роботу, наказ про звільнення, накази про здійснення трудової діяльності, довідки про нарахування та виплату заробітної плати, наявність трудового договору, допущення працівника до роботи, виконання трудової функції та обсягу робіт, ознайомлення його з правилами внутрішнього трудового розпорядку, показання свідків, тощо.

При цьому, суд наголошує, що позивачкою ані до пенсійного органу під час звернення з заявою про призначення пенсії, ані в подальшому після прийняття рішення про відмову в її призначенні, до суду з позовом не надано трудової книжки та жодного доказу на підтвердження трудового стажу, окрім вказаної довідки.

Згідно з п. 4.1, 4.2 Порядку №637 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, в межах наявних у відповідача повноважень він може отримувати інформацію щодо підтвердження трудового стажу незалежно від того, чи надано заявником відповідну інформацію, а також перевіряти надану заявником інформацію.

Проте, наявність таких повноважень не перекладає на відповідача обов`язок отримання необхідних для призначення пенсії (визначення страхового стажу) документів, зокрема, трудової книжки та уточнюючих довідок роботодавця.

В позовній заяві позивачка вказує, що факт її трудової діяльності в Садівничому Товаристві Ювілейний з 01.07.1993 по 04.12.1998 може підтвердити єдиний свідок - ОСОБА_2 , який разом із нею працював та зможе надати пояснення.

З приводу цього, суд зазначає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі.

Також стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі і мали документи про свою роботу за той самий час, у випадках коли документи втрачено, підприємство ліквідовано, а до архіву документи не потрапили.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їхні правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованих територіях і в районі проведення бойових дій.

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №577245 від 06.05.2024 наданої на запит суду, Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення ОСОБА_3 (місцезнаходження: вул. Київська-Генерала Тарнавського, 9, м. Тернопіль, ) на даний час діюче та не перебуває в стані припинення.

В матеріалах справи відсутні докази або пояснення, чому позивачка позбавлена можливості з`ясувати інформацію (отримати відомості) щодо власного трудового стажу самостійно, зокрема позивачкою не надано доказів звернення до діючого підприємства -Садівничого товариства, робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д. з метою отримання довідки або внесення відповідних записів до трудової книжки, а також отримання копій наказів чи доказів нарахування заробітної плати, тощо.

Суд звертає увагу на те, що в даній справі позивачка фактично звертається до адміністративного суду з вимогами про зарахування періоду стажу за довідкою, належність якої саме позивачці належним чином не доведено, та яка містить неповні відомості.

До повноважень адміністративного суду не відноситься встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж особі, яка звернулась за призначенням пенсії. Розгляд заяв щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється місцевими загальними судами у порядку цивільного судочинства.

Спори щодо встановлення факту трудових правовідносин або встановлення факту укладення трудового договору розглядаються у судовому порядку (ст. 315 ЦПК України)

Фізична особа має право звернутися до суду за місцем її проживання (реєстрації місця проживання) із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (у даному випадку факту трудових відносин).

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що вона має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства із заявою про встановлення факту трудових відносин.

Таким чином, враховуючи ненадання позивачкою підтверджуючих документів, відповідач 2 правомірно відмовив у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу позивачці.

Враховуючи встановлені обставини справи та відсутності інших доказів, які підтверджують спірний трудовий стаж позивачки, суд приходить до висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №89 від 25.01.2024.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що в разі підтвердження спірного періоду роботи належними та допустимими доказами, позивачка не позбавлена права звернутись до органу пенсійного фонду із відповідною заявою про зарахування стажу.

В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 травня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.