Справа № 160/4358/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2024 рокуСправа №160/4358/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
16 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області викладену у рішенні від 17.01.2024 р. у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати мені до стажу роботи на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області такі періоди :
- строкова служба у лавах Радянської армії (2 роки);
- стаціонарне навчання у Київській Вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Є.Дзержинського (1 рік . 6 міс.);
- адвокатська діяльність (3 роки);
- служба на посаді слідчого в органах МВС (1 рік 9 міс.);
- служба на посаді слідчого прокуратури (1 рік 7 міс.), всього - 9 років та 10 місяців.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області здійснити з 02.10.2020 р. перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він 06 лютого 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області такі періоди:
- строкову службу у лавах Радянської армії (2 роки);
- стаціонарне навчання у Київській Вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Є.Дзержинського (1 рік . 6 міс.);
- адвокатську діяльність (3 роки);
- службу на посаді слідчого в органах МВС (1 рік 9 міс.);
- службу на посаді слідчого прокуратури (1 рік 7 міс.)
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року по справі №160/6224/23 відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №9 від 17 січня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки вказані періоди роботи позивача в його зверненні не відповідають вимогам Закону №1402.

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №9 від 17 січня 2024 року, оскільки до його стажу не зараховано спірні періоди роботи, через що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 03 жовтня 2020 року розрахований не вірно, у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2024 року для розгляду адміністративної справи №160/4358/24 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

29 лютого 2024 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.

01 березня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.

Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №81 від 02.10.2020 року відрахований зі штату Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області у зв`язку з виходом у відставку.

ОСОБА_1 з 03 жовтня 2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач довічного грошового утримання відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

Грошове забезпечення судді визначено відповідно до довідки від 07.10.2020 року №Б-с-1497, в розмірі 50% від грошового забезпечення 107202,00 грн. = 53601,00 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не був згодний з періодами його роботи, які не враховувалися при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді, останній 06 лютого 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області такі періоди :

- період строкової служби в лавах Радянської армії (2 роки);

- стаціонарне навчання у Київській Вищій школі МВС СРСР ім.Ф.Є. Дзержинського (1 рік 6 міс);

- адвокатську діяльність (6 років 02 міс);

- службу на посаді слідчого в органах МВС (1 рік 9 міс);

- службу на посаді слідчого прокуратури Петропавлівського району (1 рік 7 міс).

Крім того, з урахуванням вищевказаних періодів, ОСОБА_1 просив відповідача здійснити з 02.10.2020 року перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07 березня 2023 року №7895-4253/П-01/8-0400/23 позивачеві повідомлено, що звернення потребує більш детального розгляду, тому остаточна відповідь буде надана додатково або може бути оскаржена в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року по справі №160/6224/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено:

Зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області половину строку навчання в Київській вищій школі МВД СРСР ім. Ф. Е. Дзержинського, а саме: 1 рік 6 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату з 02.10.2020 року призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням зарахованої половини строку навчання в Київській вищій школі МВД СРСР ім.Ф.Е. Дзержинського, а саме: 1 рік 6 місяців, у визначеному чинним законодавством розмірі суддівської винагороди судді, з урахуванням зарахованого цим рішенням стажу роботи позивача, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року в справі №160/6224/23 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задоволено частково та вирішено:

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі №160/6224/23 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () сплачений судовий збір у сумі 1342 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні нуль копійок).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №9 від 17 січня 2024 року повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та повідомлено про наступне.

Згідно пункту 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Положення пункту 25 розділу XII Закону №1402, яким було встановлено інший порядок розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду № 2-р/2020 від 18.02.2020.

До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах, передбачених частиною 2 статті 137 Закону №1402.

Періоди роботи ОСОБА_2 , вказані у зверненні, не відповідають вимогам Закону №1402.

За документами пенсійної справи ОСОБА_1 загальний стаж становить 36 років 06 місяців 01 день, в тому числі стаж роботи на посаді судді 20 років.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання з 03.10.2020, визначеного на підставі довідки від 07.10.2020 року №Б-с-1497, складає 53601,00 грн. (107202,00 грн. х 50%).

За результатами розгляду ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії.

ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №9 від 17 січня 2024 року, оскільки до його стажу не зараховано спірні періоди роботи, через що невірно розраховано розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 03 жовтня 2020 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з абзацами 10, 14 статті 126 Конституції України, підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 жовтня 2020 року призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, відповідно до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до довідки Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області №12/11999 від 29.12.2020 року страховий стаж позивача складається з:

- з 08.05.1976 року по 31.05.1978 року служба в лавах Радянської армії;

- з 20.07.1981 по 01.08.1987 служба в органах внутрішніх справ УМВС Дніпропетровської області;

- з 01.09.1990 по 07.07.1994 - служба в органах внутрішніх справ УМВС Дніпропетровської області;

- з 14.01.1998 по 19.08.1999 слідчий прокуратури Петропавлівського району;

- з 14.11.2002 по 02.10.2020 суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Однак, суд зазначає, що вказані періоди роботи позивача протиправно зараховані лише до страхового стажу, що позбавляє позивача, як суддю у відставці, можливості отримання належного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням наступного.

Згідно пункту 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону України №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, згідно з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаду судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення (обрання) позивача суддею у 2002 році був чинним Закон України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів».

Частиною 4 статті 43 Закону №2862-XII, чинного на день призначення позивача на посаду судді, визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до вимог частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області періодів роботи, а саме:

- служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого;

- служби в органах прокуратури на посаді слідчого.

Щодо не зарахування до стажу роботи позивача періодів строкової військової служби та половини навчання у Київській Вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Є. Дзержинського, суд виходить з наступного.

На підставі абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII (доповнено згідно із Законом №1798-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Крім того, на час обрання позивача на посаду судді була чинною норма абзацу 2 пункту 1 Указу Президента України №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 року - до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

На час набрання чинності Законом №2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями підпункту 3-1 пункту 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у рішенні Верховного Суду від 20.02.2018 (справа № П/9901/382/18), у постанові Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 14.05.2021 у справі № 463/1162/17, від 17.05.2021 у справі № 243/8281/17 та у справі № 592/3354/17.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також період проходження строкової військової служби, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 від 15 квітня 1971 року та половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі - Київській Вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Є. Дзержинського, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 від 28 липня 1990 року.

З огляду на викладене вище, до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинно бути зараховано:

- половина строку його навчання за денною формою в Київській вищій школі МВС СРСР ім.Ф.Е.Дзержинського;

- період проходження строкової військової служби у лавах Радянської армії.

Щодо зарахування до стажу судді періоду здійснення адвокатської діяльності, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862, яка була чинною на час обрання на посаду судді, встановлено, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менше трьох років.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року в справі №11-1481за18 зазначено, що внесені до статті 137 Закону №1402 зміни дозволили зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №9901/302/19 визначено, що до стажу роботи на посаду судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Стаж зайняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №0628 від 15 грудня 1995 року, яке видане на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 13 грудня 1995 року №10.

З огляду на викладене вище, до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинно бути зараховано 3 роки адвокатської діяльності, оскільки саме такий стаж визначався судді, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Щодо вимоги перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд виходить з наступного.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді.

Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності.

Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Викладене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому, у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень та набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання.

Пенсія, довічне грошове утримання судді у відставці як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю, матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, відповідно до якої «Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції».

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до пункту 21 рішення від 01.06.2006 у справі «Федоренко проти України» (заява №25921/02), Європейський суд з прав людини, з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ встановив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту.

У свою чергу, умовою наявності правомірних очікувань, у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави. Інакше кажучи, правомірні (законні) очікування - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

На підставі вищевикладеного, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне відновити порушене право позивача у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити ОСОБА_1 з 03 жовтня 2020 року перерахунок та виплатити призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, з урахуванням зарахованого стажу роботи суддею, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням висновків суду наведених в рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплатила суму судового збору у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "Райффайзен Банк" №N0K7G431OM від 13 лютого 2024 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №9 від 17 січня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні спірних періодів його роботи до стажу роботи на посаді судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. в здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді:

- період проходження строкової військової служби у лавах Радянської армії;

- половину періоду навчання за денною формою в Київській вищій школі МВС СРСР ім.Ф.Е.Дзержинського;

- період заняття адвокатською діяльністю - 3 роки;

- період служби в органах МВС на посаді слідчого;

- період служби в органах прокуратури на посаді слідчого.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 03 жовтня 2020 року перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням зарахованих судом до стажу роботи на посаді судді вищевказаних періодів, з урахуванням раніше виплачених сум, та висновків суду, наведених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник