Справа № 748/1775/24
Суддя: Олещенко В. І.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/16/24
Єдиний унікальний № 748/1775/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді Олещенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гофрик К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2024 року представник позивачки адвокат Костюченко П.Ю. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 03 від 09 квітня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення на неї штрафу у розмірі 6800 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначав, що 9 квітня 2024 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області була винесена постанова № 03, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП. Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, не розібравшись в даній ситуації, виснесли своє рішення (постанову) без жодного доказу, тому вважає постанову незаконною, винесеною безпідставною та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду.

30 квітня 2024 року через систему "Електронний суд" від представника Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Сокирко Н.В. надійшов відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на матеріали адміністративної справи, в якій маються, зокрема пояснення самого неповнолітнього ОСОБА_2 . Також, представник відповідача зазначає, що виконавчий комітет Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області не є юридичною особою, тому не може бути у справі як належний відповідач у справі.

Позивач та представник позивача адвокат Костюченко П.Ю. у судовее засідання не з`явився, надавшли клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачки. Позов підтримує.

Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши надані суду докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту спірної постанови від 9 квітня 2024 року № 03, ОСОБА_1 15.03.2024 о 20 год. 00 хв., перебуваючи на своєму робочому місці: в магазині "Родинний" за адресою: АДРЕСА_1 , продала неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пляшку пива марки "Сіверська легенда" об`ємом - 0,45 л., вміст спирту 4% за 30 гривень, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 6 800,00 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 2 статті 156 КУпАП встановлює відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відтак, обов`язковою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є діяння, яке полягає у продажі, зокрема пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18-річного віку.

Суб`єктом даного правопорушення, виходячи із диспозиції даної норми, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

За приписами ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідно до ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. На цьому акцентував увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж в магазині "Родинний" в с. Халявин, алкогольних напоїв неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_2 , який був опитаний у присутності ОСОБА_3 , встановлено, що 15.03.2024 року, близько 20 год. 00 хв. він зайшов до магазину "Родинний" по вул. Шевченка, 43 в с. Халявин Чернігівського району та області, де придбав алкогольне пиво ємкістю 0,45 л "Сіверська легенда", за ціною 30 гривень, при цьому про вік в нього не запитували, майже одразу підійшли працівники поліції та зафіксували даний факт.

Як зазначалося вище, суб`єктом даного правопорушення, виходячи із диспозиції ч.2 ст.156 КУпА, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Статтею 1 Закону України «Про охорону праці» визначено, що працівник - особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Згідно з ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази про статус ОСОБА_1 як працівника магазину "Родинний" (наказ про прийняття на роботу, трудовий договір), не містяться посилання на такі докази і в постанові №03, від 9 квітня 2024 року, в якій у графі "працює" мається прочерк.

Також суд звертає увагу, що у письмових поясненнях неповнолітнього ОСОБА_2 взагалі не вказано, хто саме продав йому алкогольний напій.

У позові йдеться про складання відносно позивачки протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції. Про фіксацію правопорушення працівниками поліції зазначено і у письмових поясненнях неповнолітнього ОСОБА_2 . У спірній постанові є посилання на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 232049 від 15 березня 2024 року, за наслідком розгляду якого було ухвалено цю постанову.

Разом з тим, суду не надано протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесена спірна постанова. Відсутні у справі і дані щодо вилучення у неповнолітнього проданого алкогольного напою, квитанції за наслідком продажу тощо.

З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у адміністративної комісії були відсутні належні та допустимі докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП.

У відзиві відповідач звертає увагу суду на те, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради це колегіальний орган, який утворений при сільській раді та не є юридичною особою, а отже не наділений юридичними правами і обов`язками і не може бути відповідачем по справі.

Суд не погоджується з даними твердженнями Відповідача виходячи з наступного.

Статтею 213 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються: 1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; 2) виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом; 4) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом; 5) органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 214 КУпАП розмежована компетенція органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, та зокрема, визначено, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб). Виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, органи Національної поліції, органи державних інспекцій та інші уповноважені органи (пункт 5 статті 213) розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

У відповідності до ст.218 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.156 КУпАП, відносяться до підвідомчості адміністративних комісій при виконавчих органах міських, селищних та сільських рад.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державно влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За наведеного, Виконавчий комітет Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області є належним відповідачем у даній справі, оскільки до його відання належить делеговані повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються створеним ним колегіальним органом - Адміністративною комісією.

Так як судом встановлено, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена за відсутності достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у день, час та місці, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення, здійснювала продаж алкогольного напою неповнолітньому ОСОБА_2 , суд доходить висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що обумовлює необхідність її скасування.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, а позов - підлягає задоволенню.

Приписами ч. 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_1 були понесені витрати на оплату судового збору на суму 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією на а.с.1.

Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.9,72,73,75,77,205,241,242,244,246,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до Виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №03 від 9 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 6 800 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути з Виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань, витрати на оплату судового збору в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя В.І. Олещенко