Справа № 520/1093/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2024 р.Справа № 520/1093/24
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Макаренко Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. по справі 520/1093/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківської районної військової адміністрації Харківської області

про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської районної військової адміністрації Харківської області, про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд:

- визнати період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області стажем державної служби;

- зобов`язати Харківську районну державну адміністрацію в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 05 липня 1985 року по 21 квітня 1986 року на посаді інспектора відділу РАГС виконавчого комітету Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області до стажу державної служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 у справі №520/1093/24 залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до Харківської районної військової адміністрації Харківської області про визнання періоду роботи та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення ОСОБА_1 18.04.2024 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2024 по справі №520/1093/24 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Калиновський В.А., судді - Мінаєва О.М., Кононенко З.О.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2024 задоволено заяву судді Калиновського В.А. про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2024 по справі №520/1093/24 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жигилій С.П., судді - Русанова В.Б., Перцова Т.С.

Поряд з цим, в апеляційній скарзі позивачем також заявлено відвід всім суддям Другого апеляційного адміністративного суду, зокрема: головуючому судді - Жигилій С.П., суддям - Русановаій В.Б., Перцовій Т.С. В обґрунтування поданої заяви позивач послався на те, що в цьому суді працюють судді і працівники апарату суду, з якими позивач працював у Харківському районному суді Харківської області, та з якими позивача пов`язують життєві відносини. Окрім того, як вказує позивач, Другий апеляційний адміністративний суд близько десяти років очолювала особа, з якою він був знайомий з 7 років, і, ходив разом у школу та був однокурсником у Національній Юридичній Академії «ім. Ярослава Мудрого», а також була працівником у відповідача. У зв`язку із приведеним позивач просить передати справу для розгляду до будь-якого іншого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року визнано заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. у адміністративній справі № 520/1093/24 необґрунтованим та відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передано справу № 520/109324 для вирішення питання про відвід іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною одинадцятою вказаної статті визначено, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

На підставі протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями вирішення питання про відвід у справі № 520/1093/24 передано у провадження судді Макаренко Я.М. 03 травня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. необхідно зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За вимогами частини третьої статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Ця норма узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Мікалефф проти Мальти").

Європейський Суд з прав людини в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Окрім цього, заява про відвід не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. у розгляді цієї справи відповідно до статей 36, 37 КАС України, оскільки заява містить лише загальні припущення про існування відповідних обставин та не має підтверджень належних доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені підстави для відводу суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для відводу суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. необґрунтовані та не доведені, заява ОСОБА_1 про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. у адміністративній справі № 520/1093/24 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Жигилія С.П., Русанової В.Б., Перцової Т.С. у адміністративній справі № 520/1093/24 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)Макаренко Я.М.