Справа № 240/1893/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/1893/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

07 травня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протипраною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сладь Т.П. від 15.01.2024 ВП № НОМЕР_1 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення суду у справі № 240/19832/22 виконано у відповідності до його мотивувальної та резолютивної частини; підстав для нарахування стягувачу підвищення до пенсії з 01.01.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на вказану дату, - немає.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Житомирським окружним адміністративним судом 17.11.2022 по справі №40/19832/22 ухвалено рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 04.08.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом прожитковим мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, та 13.11.2023 видано виконавчий лист (а.с.73).

28.11.2023 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.76).

Як вбачається з листа позивача від 10.01.2024 (а.с.23-26,78) у відповідь на вимогу відповідача від 08.01.2024 (а.с.59), позивач зазначає, що стягувачу донарахована з 01.01.2024 доплата до пенсії в розмірі 5368 грн,, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684,00 грн. розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року; підстав для застосування величини прожиткового мінімум для працездатних осіб - 3028 грн. з 01.01.2024, як зазначено у вимозі, - немає.

Державний виконавець 15.01.2024 прийняв постанову ВП № НОМЕР_1 (а.с. 81) про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду, вказавши, що станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", складає 3028,00 грн.

Позивач, вважаючи, що ним виконано рішення суду в частині донарахування стягувачу щомісячного підвищення до пенсії у встановленому розмірі, звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття спірної постанови 15.01.2024 боржник не нараховував стягувачу підвищення до пенсії у встановленому рішенням суду розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року - в даному випадку 2024 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 63 Закону № 1404-VIIІ встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За змістом частин 1 та 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, підставою для застосування до боржника відповідальності за невиконання рішення суду, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, передбаченої статтею 75 Закону №1404-VIII, у вигляді штрафу є невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що момент прийняття спірної постанови 15.01.2024 боржник не нараховував стягувачу підвищення до пенсії у встановленому рішенням суду розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року - в даному випадку 2024 року (а.с.19-20).

При цьому позивач будь-яких доводів, які б свідчили про наявність поважних причин, що перешкоджають боржнику нарахувати стягувачу з 01.01.2024 підвищення до пенсії у розмірі, який дорівнює двом прожитковим мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного 2024 року, не зазначає.

Отже, доводи апелянта про те, що не має підстав для нарахування на виконання рішення по справі №240/19832/22 стягувачу підвищення до пенсії з 01.01.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на вказану дату ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" у розмірі 3028,00 грн. колегія суддів вважає помилковим, з огляду на те, що на момент прийняття спірної постанови рішення суду повністю не виконано, підстави (статус позивача як непрацюючого пенсіонера, його місце проживання) та правове регулювання, з якими згідно до судового рішення пов`язується виплата стягувачу підвищення до пенсії в сумі, що дорівнює двом прожитковим мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, не змінилися.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.