Справа № 740/1035/24
Суддя: Гагаріна Т. О.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/1035/24
Провадження № 2-а/740/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря судового засідання Зінич А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа - сержант поліції ВРПП Ніжинського РУП Михайлов Євгеній Романович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

15.02.2024 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою від 04.02.2024 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП. З даною постановою вона не згодна, вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Зазначила, що 04.02.2024 вона керувала автомобілем марки «VOLKSWAGEN Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснювала рух від залізничного вокзалу м.Ніжин до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . Правила дорожнього руху не порушувала, була пристебнута ременем безпеки та мала при собі всі необхідні документи, зокрема і поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Близько 10-00 год вона під`їхала до подвір`я свого будинку та вийшла з автомобіля. У цей час до неї під`їхав патрульний автомобіль та до неї підійшов працівник поліції, який звинуватив її, що вона керувала транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки та за відсутності полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На що вона заперечила, але поліцейський склав відносно неї постанову та притягнув її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, і наклав адміністративне стягнення згідно з ст.36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.Вважає, що її незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення вона не вчиняла, має чинний страховий поліс, під час руху автомобілем вона була пристебнута ременем безпеки і відстебнула його після повної зупинки, при винесенні постанови інспектор поліції не надав жодного доказу вчинення правопорушення, не роз`яснив права на захист, постанову виніс без розгляду справи. Вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, правопорушення не вчиняла, інспектор не надав доказів вчинення правопорушення, а при винесенні постанови керувався лише власними переконаннями.

У відзиві відповідач представник ГУНП в Чернігівській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 04.02.2024 близько 10-00 год в м.Ніжині водій ОСОБА_1 керувала автомобілем в якої був відсутній поліс обов`язкового страхування та яка не була пристебнута ременем безпеки під час руху автомобіля, чим порушила п.2.3.в, 2.1.ґ ПДР України, чим скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Інспектором було належно розяснено позивачу її права та складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 835976 від 04.02.2024. Також поліцейським під час складання вказаної постанови було долучено матеріали справи, у тому числі відео доказ, який підтверджує вчинення позивачем відповідного порушення. Поліцейський належним чином розяснив позивачу її конституційні права, а потім розпочав розглядати адміністративну справу відносно ОСОБА_1 . Позивач була ознайомлена з матеріалами справи та поліцейським було винесено постанову по справі серії БАД № 835976 від 04.02.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, остання поставила підпис та отримала копію оскаржуваної постанови, чим фактично погодилася з вчиненим нею правопорушенням.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу посилається на постанову ВС від 03.05.2018 по спарві №372/1010/16 та позицію ВС КАС від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, щодо співмірності витрат на правову допомогу.

Третя особа ОСОБА_2 надав відзив, в якому зазначив, що 04.02.2024 близько 10 год 49 хв під час патрулювання АДРЕСА_1 , згідно ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», був зупинений автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом, обладнаним пасками пасивної безпеки будучи не пристебнутою. Даними діями ОСОБА_1 порушила п.п. 2.3 (в) ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Адміністративну справу ним було розглянуто з урахуванням всіх обставин та складено постанову. Ним були дотримані всі чинні норми законодавства при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наданими відеоматеріалами з місця події. Просив відмовити у задоволенні позову.

24.04.2024 представник позивача адвокат Іллющенко С.В. подав до суду відповідь на відзив в якій заперечує проти викладеного у відзиві та зазначив, що станом на 01.02.2024 автомобіль позивачки був забезпечений полісом обов`язкового стархування ЕР №219237690, строк дії якого з 00-00 год 06.05.2023 по 05.05.2024. В доданому до відзиву поясненні поліцейського зазначено обставини, які не відповідають дійсності, а саме: зазначено, що під час патрулювання помічено автомобіль позивача де водій була з непристебнутим ременем безпеки. Автомобіль було зупинено згідно п.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Насправді позивач керувала транспортним засобом з пристебнутим ременем безпеки, її автомобіль, під час руху, працівники поліції в порядку ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» не зупиняли. 04.02.2024 приблизно о 10 год позивач підїхала подвіря свого будинку та вийшла з автомобіля. В цей час біля неї зупинився патрульний автомобіль, який також підїхав до будинку АДРЕСА_1 . З патрульного автомобіля до позивача підійшов працівник поліції, який звинуватив їй, що вона керує транспортним засобом без полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності, та пояснив, що вони перевірили її автомобіль на сайті Моторно-транспортного бюро України, де не побачили страхового полісу оформленого на її автомобіль.

3 відеозапису вбачається, що Інспектор ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_3 .Р підійшовши до позивача повідомив, що у неї відсутній страховий поліс та що вона була не пристебнута. Витребував у позивача посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та пішов до службового автомобіля складати постанову.

Зазначив, що позивач під час керувания транспортним засобом була пристебнута ременем безпеки, що підтверджує також пасажир ОСОБА_4 , який їхав на передньому пасажирському сидінні. Перед складанням оскаржуваної постанови інспектор ОСОБА_2 не розяснював позивачу процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та Конституцією України. На долученому відеозаписі не зафіксовано, що позивач керувала транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки. Також з відео не вбачається, щоб інспектор поліції вимагав предявити поліс страхувания, а також не вбачається, щоб поліс був відсутній або прострочений.

06.05.2024 представник позивача надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі. Заявлено про намір протягом п`яти днів з моменту оголошення судового рішення подати докази витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача ГУНП в Чернігівській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в поданому відзиві просив справу розглядати без його участі.

Третя особа на стороні відповідача поліцейський ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

На підставі положень ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є постанова серія БАД № 835976 від 04.02.2024 у справі за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст.36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач була піддана адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що 04.02.2024 о 10 год 49 хв в м.Ніжині по вул.Шевченка, 99г, керувала транспортним засобом «VOLKSWAGEN Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристебнутою ременем безпеки та немаючи чинного страхового полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.п. 2.3.в, 2.1.ґ ПДР.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.2.3 в Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Приписами підпункту «а» пункту 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Тобто, поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності входить до комплексу обов`язкових документів, які дають право керування транспортним засобом на рівні з посвідченням водія та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з вимогами пп. (ґ) п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду №127/19283/17 від 25.09.2019.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи доводи, які стосуються вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідачем до відзиву подано відеозапис на оптичному диску, який переглянуто судом. Однак встановити з даного відеозапису, чи використовувався або не використовуався водієм транспортного засобу ОСОБА_1 ремінь безпеки неможливо.

Відтак, висновки відповідача відображені в оскаржуваній постанові серії БАД № 835976 від 04.02.2024 з приводу порушення позивачем п.2.3. «в» ПДР є такими, що не підтверджено в установленому порядку належними та допустимими доказами.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353- XII (далі Закон № 3353) водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунком 21.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Пунком 21.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

З переглянутого відеозапису встановлено, що позивач була зупинена працівником поліції, після чого інспектор повідомив, що у неї відсутній діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що ОСОБА_1 повідомила: «вона незнала, що він не чинний, їй не приходило про це повідомлення, вона виправить це положення…» , при цьому не пред`явила чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Будь-яких доказів наявності у позивача поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності останньою не надано.

Долучена до матеріалів справи позивачем копія полісу №ЕР-219237690 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не спростовує факт порушення позивачем п.п. 2.9 (ґ) Правил дорожнього руху України в момент керування нею транспортним засобом та не звільняє її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи позивача в цій частині є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а також спростовуються матеріалами справи.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вище наведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення, тому в цій частині постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині закриттю

Між тим, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови було застосовано положення ч. 2 ст.36 КУпАП та адмінстягнення накладено на позивача за приписами цієї норми права в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.5 ст.121 КУпАП , у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідачем не доведено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, однак є доведеним факт вчинення останньою адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП за яке передбачено адміністративну відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн).

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання позивачем вимог п.2.3 в ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи (постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справ №127/19283/17).

Отже, суд приходить до висновку про зміну заходу стягнення на штраф у сумі 425 грн, в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «OHalloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Звертаючись до суду, позивач також посилалася на те, що їй не були роз`яснені права і обов`язки, зокрема і права на захист.

Суд вказує на те, що під час розгляду даної справи, не було встановлено порушень/обмежень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи.

Працівниками поліції були роз`яснені позивачу її права, передбачені ст.268 КУпАП, що вбачається з її власноручного підпису в постанові.

Європейський суд з прав людини в п.32 справи «Максименко проти України», обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізувала право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. При цьому, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не була позбавлена права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку та не заявляла про це під час розгляду справи.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція щодо значимості процедурних порушень викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Згідно з ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням обставин, щодо часткового задоволення судом адміністративного позову позивача, судові витрати по сплаті судового збору підлягають до задоволення частково у розмірі 50% від суми сплаченого судового збору.

Керуючись ч.6 ст.121, 251, 280 КУпАП, ст.ст.250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа - сержант поліції ВРПП Ніжинського РУП Михайлов Євгеній Романович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії БАД № 835976 від 04.02.2024 у частині, яка стосується визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки).

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Змінити захід стягнення з ОСОБА_1 , за постановою серії БАД № 835976 від 04.02.2024, та накласти штраф за ч.1 ст.126 КУпАП в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу. В разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (проспект Перемоги, м. Чернігів,74 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір в розмірі 303 (триста три) грн 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: м. Чернігів, проспект Перемоги, 74.

Суддя Т.О.Гагаріна