Справа № 160/8057/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 травня 2024 року Справа №160/8057/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2024р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Державної установи "Центр пробації" та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування з 29 січня 2020 по 28 листопада 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні позивачеві грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, тобто без врахування положень пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб (в редакції чинній з 29.01.2020);

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві з 29 січня 2020 року по 28листопада 2022 року грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, визначивши їх розмір виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідної календарного року, а саме: встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України Про державний бюджет на 2022 рік станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, за весь час затримки виплати - за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.04.2024р. зазначена позовна заява була залишена без руху на підставі ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки адміністративного позову шляхом надання до канцелярії суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., вказавши інші підстави для поновлення строку в період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р., та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали суду від 03.04.2024р. - 07.04.2024р. від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду позивача з цим позовом та поновити їй строк на звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.04.2024р. у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду у цій справі було відмовлено, зазначена позовна заява була залишена без руху на підставі ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки адміністративного позову шляхом надання до канцелярії суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., вказавши інші підстави для поновлення строку в період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р., та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали суду від 15.04.2024р. - 22.04.2024р. та 29.04.2024р. через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заяви про усунення недоліків, в яких позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р. та поновити позивачеві строк звернення до суду з даним позовом, в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р.

В обґрунтування зазначених заяв позивач посилається, зокрема, на те, що фактично позивач дізналась про порушення своїх прав лише 15.03.2024 року після отримання листа-відповіді на запит та грошового атестату №121, яким й повідомлено, що у період 2020 - 2022 років відповідач при нарахуванні позивачу всіх складових грошового забезпечення використовував розрахункову величину прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 рік у розмірі 1762 грн.; 21.04.2024 року представником позивача було надіслано до ДУ "Центр пробації" адвокатський запит для отримання інформації та доказів вручення/ознайомлення позивача при звільненні зі служби з грошовим атестатом, довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та/або розрахунковим листом з якого вбачається призначення, обчислення і виплати останній грошового забезпечення за весь період роботи ОСОБА_1 у ДУ «Центр пробації» по час звільнення (28 листопада 2022 року), на який 24.04.2024р. представник позивача отримала лист-відповідь, яким повідомлено, що відповідно до абзацу другого пункту шостого розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р. №925/5, особам рядового та начальницького складу, звільненим зі служби без права на пенсію, грошові атестати, оформлені відповідно до вимог цього розділу, видаються за вимогою цих осіб у встановленому порядку. Окрім того, в наведеній відповіді відповідач зазначає, що згідно накладної "Нова пошта" від 29.11.2022 року ОСОБА_1 було направлено оригінал трудової книжки, витяг з наказу Державної установи «Центр пробації» від 22.11.2022 р. №629/к та розрахунковий листок за листопад 2022 року, проте опис вкладення до вказаного поштового листа відсутній, тому перевірити та встановити, які саме документи були направленні позивачу вказаним листом, не вбачається можливості, а розрахункові листки осіб начальницького складу надіслані відповідачем для ознайомлення на електронну пошту філій Державної установи «Центр пробації» в області 29.11.2022 року, тобто вже після звільнення позивача 28.11.2022 року з державної установи.

Розглянувши наведені заяви позивача та додані до них докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяв позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., викладених у заявах про усунення недоліків, слід відмовити, оскільки у них не наведено причин поважності пропуску цього строку та відповідних доказів до них не додано.

При цьому, судом враховується, що частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2021 року у справі №9901/241/21, проаналізувавши положення частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Тобто, розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поряд із цим, частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наведений висновок узгоджується з неодноразово викладеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема у постановах від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 та від 14.07.2021 у справі № 560/964/17.

Таким чином, за загальним правилом, поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

В заявах про усунення недоліків від 21.04.2024р. та від 29.04.2024р. позивач повторно просить поновити їй строк звернення до суду з даним з тих підстав, що вона довідалась про порушення своїх прав лише 15 березня 2024 року, після отримання відповіді на адвокатський запит.

Разом з тим, наведені підстави, викладені позивачем, вже досліджувалися судом в ухвалах суду від 03.04.2024р. та від 15.04.2024р. про залишення даної позовної заяви без рух та вищенаведені викладені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом у період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р. було визнано судом неповажними, оскільки, отримуючи грошове забезпечення щомісячно відповідно до вимог трудового законодавства, позивач не могла не знати про розміри та складові її грошового забезпечення.

Окрім того, викладені у заявах від 21.04.2024р. та 29.04.2024р. обставини щодо вжиття позивачем заходів та скерування адвокатських запитів до відповідача, зокрема, 08.03.2024р. та отримання відповіді на нього 15.03.2024р. не змінює початку перебігу строку звернення до суду з даним позовом, встановленого ст.233 КЗпП України, у редакції чинній з 19.07.2022 та який сплинув у лютому 2023 року, а з урахуванням карантину строк сплинув 02.10.2023р.

При цьому, судом враховується, що позивач почала вживати заходи на відновлення своїх прав лише у березні 2024 року (адвокатський запит від 08.03.2024р.), тобто, після спливу майже 1 року 4 місяців, що не може вважатися поважними причинами, а наведене свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Також, відповідний висновок щодо початку перебігу строків звернення до суду з позовом узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022р. у справі №990/115/22.

Жодних інших доказів неможливості звернення позивача з цим позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р. впродовж періоду з 28.11.2022р. по березень 2024 року у поданій заяві не наведено та доказів поважності пропуску строку звернення за наведений період до такої заяви не додано.

З наведеного, суд приходить до висновку, що вищенаведені досліджені судом підстави не є поважними, а відповідно, не можуть бути обрані судом обґрунтованими підставами для поновлення позивачеві пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

Суд також враховує і те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (№ в ЄДРСР 110187784).

Отже, під час вирішення питання про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності обставин, на які посилається позивач у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду, покладається саме на позивача.

За викладеного, суд не находить обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., які досліджені вище, відповідно, такі підстави поважності пропуску строку звернення до суду, визнаються судом неповажними, тому у задоволенні заяв позивача про поновлення строку звернення з цим позовом, викладених у заявах про усунення недоліків від 21.04.2024р. та від 29.04.2024р., слід відмовити згідно ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладеного, враховуючи, що підстави, викладені позивачем у заявах про усунення недоліків, визнані судом неповажними, даний позов в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р. слід повернути позивачеві згідно до вимог ч.2 ст.123, п.9 ч. 4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №160/8057/24 - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р. - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

У відповідності до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва