Справа № 200/865/24
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року Справа№200/865/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

14 лютого 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Хмельницькій області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - третя особа, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 13 лютого 2024 року, в якому позивач просила:

1. визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 18 січня 2024 року № 81 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2. зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:

роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року;

навчання в Костянтинівському індустріальному технікумі з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року;

догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 23 липня 1998 року по 22 липня 2001 року;

а також період роботи з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року на посадах «сторожа» та «секретаря-машиністки» в Сарилахській середній школі із розрахунку 1 рік за 1 рік 6 місяців страхового стажу;

3. зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 12 січня 2024 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

16 лютого 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував докази у відповідача і третьої особи.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС).

06 травня 2024 року суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за участі його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 12 січня 2024 року звернулася з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

18 січня 2024 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення № 81, яким відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

За розрахунком пенсійного органу страховий стаж позивача на день звернення за призначенням пенсії становив 28 років 06 місяців 10 днів.

При цьому ГУ ПФУ в Хмельницькій області не зарахувало до страхового стажу періоди:

навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року у зв`язку з тим, що в дипломі серії НОМЕР_1 прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу, зазначеному в свідоцтві про одруження, - « ОСОБА_1 », а також відсутній підпис секретаря;

роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року - у зв`язку з тим, що організація знаходиться на території російської федерації, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;

період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного, оскільки свідоцтво про народження дитини не містить відмітки про отримання паспорта.

Також пенсійний орган не зарахував період роботи з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року в Сарилахській середній школі із розрахунку 1 рік за 1 рік 6 місяців страхового стажу як роботу в районах Крайньої Півночі.

Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позивач доводила, що набула необхідний страховий стаж, передбачений ст. 26 Закону № 1058, - 31 рік.

Зазначила, що при зверненні за призначенням пенсії надала трудову книжку серії НОМЕР_2 , яка відповідно до ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Трудова книжка серії НОМЕР_2 містить записи про спірні періоди, а саме:

з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року - навчання в Костянтинівському індустріальному технікумі з посиланням на диплом серії НОМЕР_1 ;

з 03 лютого 1988 року по 24 січня 1995 року - робота в Сарилахській середній школі;

з 05 січня 1995 року по 23 липня 2001 року - робота на руднику «Сарилах».

Також трудова книжка містить штамп за період роботи з 1988 року по 2001 рік про те, що підприємства (установи) знаходяться в районах Крайньої Півночі.

Позивач доводила, що має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року на території російської федерації.

При цьому позивач покликалася на норми ч. 4 ст. 1 Закону № 1788, ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода 1992 року), ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (далі - Угода 1993 року), ст. 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, яка укладена 15 квітня 1994 року Урядами Арезбайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан та України (далі - Угода 1994 року), рішення Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року № 01-1/2-07, ст. 58 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 і доводила, що працювала в російській федерації в той час, коли усі перелічені вище міжнародні договори були чинними, а тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати до страхового стажу стаж, набутий на території російської федерації.

Позивач доводила, що весь офіційно набутий нею на території російської федерації стаж з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Також позивач доводила, що має право на зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року.

Позивач покликалася на норми ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, п. п. 109 і 117 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590, (далі - Положення № 590), ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону № 1788, п. 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі - Інструкція № 58), п. п. 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, (далі - Порядок № 637) і зазначала, що відповідно до запису в трудовій книжці в період з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року вона навчалася у Костянтинівському індустріальному технікумі. Цей запис внесений на підставі диплому серії НОМЕР_1 . Разом з заявою про призначення пенсії позивач надала диплом серії НОМЕР_1 , який підтверджує період навчання в Костянтинівському індустріальному технікумі з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року. Запис в трудовій книжці та період навчання в дипломі повністю збігаються, а тому у пенсійного органу не було законних підстав не враховувати цей період до страхового стажу.

Позивач доводила, що має право на зарахування до страхового стажу часу догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного віку.

Зауважила, що пенсійний орган навів єдину підставу для незарахування цього періоду до страхового стажу, а саме те, що позивач не надала паспорт дитини або свідоцтво про народження з відміткою про отримання дитиною паспорту.

Між тим, така підстава взагалі не може бути причиною відмови у зарахуванні цього періоду, оскільки подання паспорта дитини ніяким чином не спростовує факт догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і ця підстава є вигаданою.

Також позивач доводила, що має право на зарахування періоду роботи з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року в Сарилахській середній школі в районах Крайньої Півночі з розрахунку 1 рік за 1 рік 6 місяців.

Позивач вказувала на те, що селище Сарилах Ойм`яконського району Республіки Саха-Якутія віднесено до районів Крайньої Півночі, покликалася на норми п. 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, Указ Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Просила задовольнити позов.

Відповідач - ГУ ПФУ в Хмельницькій області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Зазначив, що згідно зі ст. 26 Закону № 1058 для призначення пенсії за віком необхідний страховий стаж становить не менше 31 року.

Відповідач покликався на ст. 24 Закону № 1058 і зауважив, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01 січня 2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше; з 01 січня 2004 року страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (згідно з даними про сплату страхових внесків).

Відповідач наголосив, що з 01 січня 2003 року російська федерація припинила участь в Угоді 1992 року.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до цієї Конвенції.

Пенсійний орган вказував на те, що пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31 грудня 1991 року (лист Пенсійного фонду України від 27 грудня 2022 року № 2800-030102-5/56080, лист Міністерства соціальної політики від 12 січня 2023 року № 411/0/2-23/54).

Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставляння апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого ст. 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року.

Відповідач зауважив, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням в Україні воєнного стану Укрпошта повністю припинила поштове співробітництво та обмін поштовою кореспонденцією з країною-агресором. Поштові відправлення в цю країну не приймаються і не відправляються.

Пенсійний орган вказував на те, що 12 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

18 січня 2024 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих нею документів ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення № 81, яким відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідач вказував на те, що згідно з поданими документами страховий стаж позивачки становить 28 років 06 місяців 10 днів, чого недостатньо для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу позивачки не зараховано:

період роботи з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року, оскільки зазначене в дипломі серії НОМЕР_1 прізвище особи - « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу, зазначеному в свідоцтві про одруження - « ОСОБА_1 »; крім того в дипломі відсутній підпис секретаря;

періоди роботи з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року, з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року, з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року, оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;

період догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного, оскільки свідоцтво про народження дитини не містить відмітку про видачу паспорта.

Відповідач вказував на те, що для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів позивачці необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу про період навчання, копію паспорта дитини або зазначити в заяві інформацію, що підтверджує факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Також пенсійний орган доводив, що суд не може застосовувати способи захисту, про які просить позивач, оскільки вони становитимуть втручання в його дискреційні повноваження.

Просив відмовити в позові.

Третя особа - ГУ ПФУ в Донецькій області надала письмові пояснення, в яких зазначила таке.

12 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

18 січня 2024 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих нею документів ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення № 81, яким відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

08 лютого 2024 року позивач знову звернулася з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області).

15 лютого 2024 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих нею документів ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 81, яким відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Третя особа зауважила, що на день звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 становив 30 років 06 місяців 19 днів, чого недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

За доданими документами до страхового стажу позивачки не зараховані періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , а саме:

з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року - у зв`язку з припиненням з 01 січня 2023 року російською федерацією участі в Угоді 1992 року;

з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року - період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 , оскільки прізвище українською в дипломі « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 , - « ОСОБА_1 ».

Третя особа доводила, що позивачці правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

З 21 квітня 2000 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

12 січня 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви ОСОБА_1 від 12 січня 2024 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

18 січня 2024 року за наслідками розгляду заяви позивача від 12 січня 2024 року та поданих нею документів ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення № 81 «Про відмову у призначенні пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Відмовляючи в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Хмельницькій області виходило з такого:

Пенсійний вік, визначений ст. 26 Закону № 1058, - 60 років.

Вік заявниці - 59 років 11 місяців 02 дні.

Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058, - 31 рік.

Страховий стаж особи - 28 років 06 місяців 10 днів.

Відповідно до ст. 1 Угоди 1992 року, (однією із сторін якої була і російська федерація), пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно зі ст. 6 Угоди 1992 року для встановлення права на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також а території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Відповідно до Закону України від 23 грудня 2022 року «Про призупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» з 01 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді 1992 року. Тому на осіб, які працювали в росії після 01 січня 1992 року, не поширюються норми Угоди 1992 року щодо врахування при призначення пенсії російського стажу та заробітку.

До прийняття відповідного нормативно-правового акта пенсії громадянам, які проживали/працювали в республіках колишнього СРСР, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на їх територіях по 31 грудня 1991 року.

Результат розгляду документів, доданих до заяви.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року, оскільки зазначене в дипломі серії НОМЕР_1 прізвище особи ( ОСОБА_2 ) не відповідає прізвищу, зазначеному в свідоцтві про одруження ( ОСОБА_1 ). Крім того, в дипломі відсутній підпис секретаря;

періоди роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року, з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року, оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;

період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки свідоцтво про народження дитини не містить відмітки про видачу паспорта.

Для зарахування:

періоду навчання з 01 вересня 1980 року по 23 липня 1982 року необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу про період навчання;

періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно надати копію паспорта дитини, або зазначити в заяві інформацію, що підтверджує факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

З огляду на викладене ГУ ПФУ в Хмельницькій області вирішило відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

За висновком пенсійного органу, позивач набуде право на пенсійну виплату - 11 лютого 2027 року.

Позивачці роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, вона може оскаржити його в адміністративному або судовому порядку.

Суд зауважує, що ухвалою від 16 лютого 2024 року витребував у ГУ ПФУ в Хмельницькій області пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами; заяву про призначення пенсії від 12 січня 2024 року та всі документи, що були подані разом з нею; рішення від 18 січня 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії», та всі документи, що слугували підставою для його прийняття; розрахунок стажу (форма РС-право) до рішення від 18 січня 2024 року № 81; індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5).

Витребувані докази відповідач суду не надав, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив.

Крім того, ухвалою від 16 лютого 2024 року суд витребував у ГУ ПФУ в Донецькій області пенсійну справу (копію матеріалів електронної пенсійної справи) ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами.

Надані третьою особою матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 містять паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_9 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 , диплом серії НОМЕР_1 , трудову книжку серії НОМЕР_11 .

В матеріалах пенсійної справи відсутня заява про призначення пенсії від 12 січня 2024 року, проте сторони визнають той факт, що 12 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Крім того, в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутній розрахунок стажу (форма РС-право) до рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 18 січня 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії».

Також суд встановив, що 08 лютого 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача від 08 лютого 2024 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Одеській області.

За наслідками розгляду заяви позивача від 08 лютого 2024 року та поданих нею документів ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення від 15 лютого 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії».

Відмовляючи в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області виходило з такого:

Пенсійний вік, визначений ст. 26 Закону № 1058, - 60 років.

Вік заявника - 60 років.

Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058, - 31 рік.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 по 31 грудня 2027 - від 24 до 34 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Страховий стаж особи - 30 років 06 місяців 19 днів.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Результати розгляду документів, доданих до заяви.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року, згідно з дипломом серії НОМЕР_1 , оскільки прізвище українською в дипломі ( ОСОБА_2 ) не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 , ( ОСОБА_1 );

роботи у російській федерації з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_11 , у зв`язку з припиненням російською федерацією з 01 січня 2023 року участі в Угоді 1992 року. Тобто при обчисленні пенсії до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території ррфср по 31 грудня 1991 року включно.

Для зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року необхідно надати уточнюючу довідку про період навчання на підставі первинних документів.

З огляду на викладене, ГУ ПФУ в Одеській області вирішило відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік.

Позивачці роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 лютого 2024 року та поданих нею документів ГУ ПФУ в Одеській області зарахувало до страхового стажу періоди:

з 22 липня 1982 року по 22 листопада 1982 року - 00 років 04 місяці 01 день;

з 01 серпня 1983 року по 19 січня 1984 року - 00 років 05 місяців 19 днів;

з 20 січня 1984 року по 23 березня 1984 року - 00 років 02 місяці 04 дні;

з 24 березня 1984 року по 11 вересня 1984 року - 00 років 05 місяців 18 днів;

з 12 вересня 1984 року по 13 грудня 1985 року - 01 рік 03 місяці 02 дні;

з 03 лютого 1986 року по 04 січня 1988 року - 01 рік 11 місяців 02 дні;

з 05 січня 1988 року по 02 лютого 1988 року - догляд за дитиною до 3 років - 00 років 00 місяців 28 днів;

з 03 лютого 1988 року по 17 серпня 1988 року - 00 років 06 місяців 15 днів;

з 18 серпня 1988 року по 31 грудня 1991 року - 03 роки 04 місяці 14 днів;

з 23 липня 1998 року по 03 квітня 2000 року - догляд за дитиною до 3 років - 01 рік 08 місяців 11 днів;

з 04 квітня 2000 року по 01 листопада 2001 року - 01 рік 06 місяців 28 днів;

з 02 листопада 2001 року по 31 грудня 2003 року - 02 роки 02 місяці 00 днів;

з 01 січня 2004 року по 06 червня 2016 року - 12 років 06 місяців 00 днів;

з 22 червня 2016 року по 15 вересня 2016 року - безробіття - 00 років 03 місяці 15 днів;

з 28 листопада 2016 року по 22 травня 2017 року - безробіття - 00 років 06 місяців 03 дні;

з 24 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року - 00 років 04 місяці 29 днів;

з 09 жовтня 2017 року по 30 листопада 2017 року - 00 років 01 місяць 23 дні;

з 01 березня 2018 року по 31 березня 2018 року - 00 років 00 місяців 25 днів;

з 01 жовтня 2020 року по 19 жовтня 2020 року - 00 років 00 місяців 22 дні;

з 05 травня 2021 року по 05 травня 2021 року - безробіття - 00 років 01 місяць 00 днів;

з 06 травня 2021 року по 31 грудня 2023 року - 02 роки 08 місяців 00 днів;

всього - 30 років 06 місяців 19 днів.

Суд зауважує, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 15 лютого 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії» не є предметом спору у справі, що розглядається.

З приводу періодів, на зарахування яких до страхового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Період з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року (навчання).

На підставі записів в трудовій книжці серії НОМЕР_11 суд встановив:

[…]

Запис 3 - з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року ОСОБА_1 навчалася в Костянтинівському індустріальному технікумі; запис внесений на підставі диплому серії ЕТ № 959650.

[…]

Згідно з дипломом серії НОМЕР_1 , виданим 01 липня 1983 року за реєстраційним № 1070, ОСОБА_1 ( російською мовою ОСОБА_1. в 1979 році вступила до Костянтинівського індустріального технікуму і в 1983 році закінчила повний курс названого технікуму за спеціальністю «Технологія скла та виробів з нього»; рішенням державної кваліфікаційної комісії від 01 липня 1983 року ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація «техніка-технолога».

Диплом підписаний головою державної кваліфікаційної комісії і директором, засвідчений печаткою Костянтинівського індустріального технікуму; підпис секретаря в дипломі відсутній.

Згідно з випискою з семестрових та екзаменаційних відомостей до диплому серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 навчалася за спеціальністю «Технологія скла та виробів з нього» в Костянтинівському індустріальному технікумі Міністерства промисловості та будівельних матеріалів СРСР з 1979 року по 1983 роки.

Виписка підписана заступником директора по навчальній частині і секретарем, засвідчена печаткою Костянтинівського індустріального технікуму.

При цьому 07 грудня 1985 року позивач уклала шлюб, після одруження її прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим повторно 08 вересня 1999 року.

Період з 03 лютого 1988 року по 24 січня 1995 року.

На підставі записів в трудовій книжці серії НОМЕР_11 суд встановив:

[…]

Запис 11 - 03 лютого 1988 року на підставі наказу від 15 лютого 1988 року № 20 позивач була прийнята тимчасово на роботу до Сарилахської середньої школи сторожем.

Запис 12 - 17 серпня 1988 року на підставі наказу від 20 серпня 1988 року № 112 переведена секретарем-машиністкою.

Запис 13 - 24 січня 1995 року на підставі наказу від 18 січня 1995 року № 90 звільнена за власним бажанням за переведенням на рудник «Сарилах».

[…]

Період з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року.

На підставі записів в трудовій книжці серії НОМЕР_11 суд встановив:

[…]

Запис 14 - 05 січня 1995 року на підставі наказу від 11 січня 1995 року № 2-к позивач була прийнята тимчасово на рудник «Сарилах» вахтером в контору.

Запис 15 - 05 червня 1995 року на підставі наказу від 19 червня 1995 року № 55-к переведена у відділ головного механіка комірником.

Запис 16 - визнаний недійсним.

Запис 17 - 27 березня 2000 року на підставі наказу від 22 грудня 1998 року № 105-к звільнена по догляду за дитиною до досягнення 14 років за п. 1 ст. 31 Кодексу законів про працю рф.

[…]

Селище Сарилах Ойм`яконського району Республіки Саха-Якутія віднесено до районів Крайньої Півночі, про що свідчить штамп підприємства - «Рудник Сарилах».

Період з 23 липня 1998 року по 22 липня 2001 року (догляду за дитиною).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила доньку - ОСОБА_9 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 , виданим 03 серпня 1998 року Адміністрацією селища Сарилах Ойм`яконського району Республіки Саха-Якутія російської федерації.

26 вересня 2014 року Костянтинівський МВ ГУ ДМС України в Донецькій області видав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 .

Разом з цим на підставі записів в трудовій книжці серії НОМЕР_11 суд встановив, що станом на 23 липня 1998 року позивач працювала комірником у відділі головного механіка на руднику «Сарилах» і була звільнена 27 березня 2000 року по догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку (записи 15-17 в трудовій книжці).

04 квітня 2000 року позивач була прийнята на роботу на Кондитерську фабрику закритого акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «Київ-Конті» карамельником карамельного цеху, 01 листопада 2001 року - переведена машиністом на тому ж підприємстві, 06 червня 2006 року - звільнена за власним бажанням (записи 18-22 в трудовій книжці).

Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про страховий стаж ОСОБА_1 з 2000 року.

Зокрема, в системі персоніфікованого обліку наявна інформація про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначки про сплату страхових внесків за період роботи ОСОБА_1 в закритому акціонерному товаристві «Виробниче об`єднання «Київ-Конті» (ідентифікаційний код 00376142), в тому числі за 27 днів квітня 2000 року, за 31 день травня 2000 року, за 30 днів червня 2000 року, за 31 день липня 2000 року, за 31 серпня 2000 року, за 30 днів вересня 2000 року, за 31 день жовтня 2000 року, за 30 днів листопада 2000 року, за 31 день грудня 2000 року, за 31 день січня 2001 року, за 28 днів лютого 2001 року, за 31 день березня 2001 року, 30 днів квітня 2001 року, 31 день травня 2001 року, 30 днів червня 2001 року, 31 день липня 2001 року.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 12 січня 2024 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 01 січня 2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Умови призначення пенсії за віком визначає ст. 26 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

[…].

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені ст. 24 Закону № 1058.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами абз. 1 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абз. 9 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи (абз. 2 ч. 1 ст. 44 Закону № 1058).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 1058 призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду (абз. 3 ч. 2 ст. 44 Закону № 1058).

Ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Строки призначення (перерахунку) пенсії визначені ст. 45 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень ст. 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня;

[…].

Абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (абз. 2 ч. 5 ст. 45 Закону № 1058).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 12 січня 2024 року, Порядок № 22-1 діяв в редакції від 31 травня 2023 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Згідно з абз. 1 п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до абз. 2 п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

За правилами п. 1.7 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до абз. 1 п. 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (абз. 2 п. 1.8 Порядку № 22-1).

Абз. 4 п. 1.8 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Відповідно до абз. 6 п. 1.8 Порядку № 22-1 право на призначення пенсії за віком при автоматичному призначенні (без звернення особи) визначається на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб), наявних на дату досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону. У разі якщо даних про страховий стаж у системі персоніфікованого обліку (у тому числі за періоди до впровадження персоніфікованого обліку) недостатньо для призначення пенсії за віком, орган, що призначає пенсію, повідомляє особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на вебпорталі або засобами Порталу Дія, про відсутність таких відомостей та порядок подання необхідних для призначення пенсії документів (за наявності). При надходженні документів про страховий стаж протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, пенсія призначається у строк, визначений абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону. Якщо документи не будуть подані у зазначений строк, вважається, що особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Документи, необхідні для призначення пенсії, визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

[…]

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

[…]

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком № 637, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків;

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абз. 3 ч 1 ст. 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами;

4) відомості про місце проживання особи;

[…]

Згідно з абз. 1 п. 2.21 Порядку № 22-1 документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: копія наказу (розпорядження) про звільнення з роботи, трудова книжка або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, індивідуальні відомості про застраховану особу, що додаються органом, що призначає пенсію, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки, копію наказу (розпорядження) про звільнення.

Згідно з п. 2.28 Порядку № 22-1 інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані нормами розділу ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до абз. 1 п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до п. п. 17-19 Порядку № 637. Опитування свідків проводиться згідно із п. 12 Порядку № 637, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з п. 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

П. 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Працівник органу, що призначає пенсію, не розглядає документи та звернення щодо пенсійного забезпечення щодо себе, другого з подружжя, батька, матері, вітчима, мачухи, сина, дочки, пасинка, падчерки, рідного та двоюрідного брата, рідної та двоюрідної сестри, рідного брата та сестри дружини (чоловіка), племінника, племінниці, рідного дядька, рідної тітки, діда, баби, прадіда, прабаби, внука, внучки, правнука, правнучки, зятя, невістки, тестя, тещи, свекра, свекрухи, батька та матері дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особи, яка перебуває під опікою або піклуванням працівника.

Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

У разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення, перерахунок пенсії згідно з абз. абз. 1-3 ч. 4 ст. 42 Закону або досягнення особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи), надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням, перерахунком пенсії або у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи) - досягнення особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення. При цьому, якщо за результатами перегляду рішення про призначення пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі здійснюється з місяця, наступного за місяцем надходження відомостей. Рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах відповідно до абз. абз. 1-3 ч. 4 ст. 42 Закону.

У разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсій, протягом місяця після визначення Пенсійним фондом України цього показника здійснюється перерахунок пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем визначення Пенсійним фондом України цього показника.

П. 4.7 Порядку № 22-1 установлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Згідно з п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Відповідно до абз. 2 п. 4.8 Порядку № 22-1 у разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Згідно з абз. 1 п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до абз. 3 п. 4.10 Порядку № 22-1 нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.

Аналіз положень п. 1.1, п. п. 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. […]; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр (п. 4.2);

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішення від 18 січня 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачці до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року суд зазначає наступне.

Суд встановив, що в період з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року позивач навчалася в Костянтинівському індустріальному технікумі, що підтверджено записом 3 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 . Цей запис внесений на підставі диплому серії НОМЕР_1 .

Згідно з дипломом серії НОМЕР_1 ОСОБА_10 в 1979 році вступила до Костянтинівського індустріального технікуму і в 1983 році закінчила повний курс названого технікуму за спеціальністю «Технологія скла та виробів з нього».

Диплом підписаний головою державної кваліфікаційної комісії і директором, засвідчений печаткою Костянтинівського індустріального технікуму; підпис секретаря в дипломі відсутній.

Згідно з випискою з семестрових та екзаменаційних відомостей до диплому серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 навчалася в Костянтинівському індустріальному технікумі Міністерства з 1979 року по 1983 роки.

07 грудня 1985 року позивач уклала шлюб, внаслідок чого її прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 .

ГУ ПФУ в Хмельницькій області відмовило у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання.

В рішенні, яке є предметом спору, пенсійний орган зазначив, що період навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року не зарахований до страхового стажу, оскільки в дипломі серії НОМЕР_1 прізвище особи « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу, зазначеному в свідоцтві про одруження « ОСОБА_1 ». Крім того, в дипломі відсутній підпис секретаря.

Суд відхиляє ці аргументи пенсійного органу з мотивів, наведених нижче.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Згідно з п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На час навчання позивача діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590, (далі - Положення № 590).

Згідно з пп. «и» п. 109 Положення № 590 в загальний стаж роботи зараховується навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т. д.), партійних школах, радпартшколах, школах профруху, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Отже, за законодавством, чинним на час навчання позивачки в технікумі, відповідний період підлягав зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію (пп. «и» п. 109 Положення № 590, абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з абз. 1 п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абз. 1 п. 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Абз. 2 п. 8 Порядку № 637 визначено, що за відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Аналіз наведених вище правових норм ст. 62 Закону № 1788 і Порядку № 637 дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Відповідно до пп. «а» п. 117 Положення № 590 було визначено, що доказом стажу роботи можуть слугувати, серед іншого, трудові книжки.

На час навчання позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09 липня 1958 року № 162, (далі - Порядок № 162).

П. 2 Інструкції № 162 було визначено, що трудова книжка є основним документом, який характеризує трудову діяльність робочого і службовця.

Відповідно до пп. «в» п. 7 Інструкції № 162 в трудові книжки робочих і службовців, серед іншого, мали вноситись відомості про освіту.

Згідно з п. 10 Інструкції № 162 відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладалася на керівника підприємства, установи або організації.

Безпосередньо відповідав за своєчасне і правильне заповнення, зберігання, облік та видачу працівникам трудових книжок начальник відділу кадрів або спеціальна особа, яка призначалася наказом керівника підприємства, установи або організації.

Відповідно до абз. абз. 1-3 п. 11 Інструкції № 162 на першій сторінці трудової книжки записувалися загальні відомості про її володільця.

Освіта - середня та вища зазначалася лише на підставі документів (посвідчення, атестата, диплома); […].

За правилами пп. «в» п. 15 Інструкції № 162 не зазначалися в сумарному загальному стажі роботи, а вносились окремим рядком записи про час навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і т. д.), партійних школах, радпартшколах, школах профруху, на робфаках і про час перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Період навчання позивача з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року в Костянтинівському індустріальному технікумі підтверджений належним чином оформленим записом 3 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 , яка є основним документом про стаж.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року.

З приводу посилання пенсійного органу на розбіжності в написанні прізвища в дипломі і свідоцтві про одруження, а також на відсутність в дипломі підпису секретаря суд зауважує наступне.

Як було вказано вище, основним документом, який підтверджує стаж, є трудова книжка. Відтак для зарахування позивачці до страхового стажу періоду навчання достатньо лише трудової книжки серії НОМЕР_11 , запис 3 якої місить всі необхідні відомості та оформлений з дотриманням вимог Інструкції № 162.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо оформлення дипломів, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її диплому відомостей. Відтак, розбіжності в написання прізвища (« ОСОБА_2 » в дипломі, « ОСОБА_1 » - в свідоцтві про одруження), а також відсутність підпису секретаря в дипломі не можуть слугувати підставою для незарахування стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів в трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. Рівно як учень (студент) не відповідає за правильність заповнення диплому адміністрацією навчального закладу.

До того ж варто зауважити, що пенсійний орган не довів належними і допустимими доказами, що на виконання вимог п. п. 1.8, 4.2 Порядку № 22-1 позивачу було запропоновано подати додаткові документи для підтвердження періоду навчання при прийомі заяви про призначення пенсії. Відповідна пропозиція міститься в рішенні про відмову в призначенні пенсії, тобто позивачу повідомлено про необхідність подання додаткових документів лише після того, як в призначенні пенсії їй було відмовлено.

Крім того, у разі виникнення сумнівів у достовірності (обґрунтованості внесення) запису 3 до трудової книжки про період навчання, пенсійний орган мав можливість скористатися своїми правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, зокрема звернутися з відповідним запитом до навчального закладу, його правонаступника або архівної установи, однак цього не зробив.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачці до страхового стажу періодів роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року суд зазначає наступне.

Суд встановив, що в період з 03 лютого 1988 року по 16 серпня 1988 року ОСОБА_1 працювала сторожем в Сарилахській середній школі, з 17 серпня 1988 року по 24 січня 1995 року - там же секретарем-машиністкою (записи 11-13 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 ).

З 05 січня 1995 року по 04 червня 1995 року позивач працювала вахтером контори на руднику «Сарилах», з 05 червня 1995 року по 27 березня 2000 року - там же комірником у відділі головного механіка (записи 14-17 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 ).

ГУ ПФУ в Хмельницькій області відмовило у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року.

В рішенні, яке є предметом спору, пенсійний орган зазначив, що ці періоди не зараховані до страхового стажу, оскільки організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Суд відхиляє цей аргумент пенсійного органу з мотивів, що наведені нижче.

Так, відповідно до ст. 4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, […] міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону № 1788 у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

13 березня 1992 року держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, в тому числі Україна і російська федерація, уклали Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, яка набрала чинності 13 березня 1992 року, (далі - Угода 1992 року).

Відповідно до ст. 1 Угоди 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди […] здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно зі ст. 5 Угоди 1992 року ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

За правилами п. 1 ст. 6 Угоди 1992 року призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Угоди 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з п. 3 ст. 6 Угоди 1992 року обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

За правилами ст. 11 Угоди 1992 року необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до п. 1 ст. 13 Угоди 1992 року кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Згідно з п. 2 ст. 13 Угоди 1992 року пенсійні права громадян держав - учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

14 січня 1993 рому була укладена Угода між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян Україні і росії, які працюють за межами своїх країн, (далі - Угода 1993 року).

Відповідно до ст. 1 Угоди 1993 року дія цієї Угоди поширюється на осіб […], які є громадянами або постійно проживають на території однієї із Сторін […] та здійснюють свою трудову діяльність на умовах найму на території іншої Сторони […].

П. 2 ст. 4 Угоди 1993 року передбачав, що трудова діяльність працівника оформлюється трудовим договором (контрактом), укладеним з роботодавцем згідно з трудовим законодавством Сторони працевлаштування. […].

Відповідно до п. 2 ст. 6 Угоди 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

За правилами ч. 3 ст. 6 Угоди 1993 року обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до ст. 7 Угоди 1993 року питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

За правилами ст. 11 Угоди 1993 року документи, видані з метою реалізації цієї Угоди на території однієї сто за встановленою формою, або їх копії, засвідчені в установленому порядку, приймаються на території іншої Сторони без легалізації.

Відповідно до ст. 12 Угоди 1993 року ця Угода набирає чинності з моменту підписання.

Згідно з п. 1 ст. 13 Угоди 1993 року ця Угода укладається строком на п`ять років і буде автоматично продовжуватись кожного разу на один рік, якщо жодна з Сторін не заявить про свій намір припинити її дію шляхом письмового повідомлення не менш як за 6 місяців до закінчення відповідного періоду.

П. 2 ст. 13 Угоди 1993 року передбачено, що у разі денонсації Угоди її положення залишаються чинними щодо трудових договорів (контрактів), укладених Працівниками з роботодавцями, до закінчення строку, на який вони були укладені.

15 квітня 1994 року Уряди Арезбайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан та України уклали Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів (далі - Угода 1994 року), яка набрала чинності 11 серпня 1995 року, ратифікована Україною 11 липня 1995 року і набрала чинності для України 22 серпня 1995 року.

П. 2 ст. 4 Угоди 1994 року передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Відповідно до ст. 9 Угоди 1994 року питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (та) двосторонніми угодами.

За правилами ст. 18 Угоди 1994 року у разі припинення дії цієї Угоди її положення залишаються чинними щодо трудових договорів (контрактів), укладених працівниками з роботодавцями (наймачами), до закінчення терміну, на який вони були укладені.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Угоди 1994 року ця Угода укладається терміном на п`ять років і буде автоматично продовжуватися кожного разу на один рік. Кожна зі Сторін може заявити про свій намір вийти з цієї Угоди шляхом письмового повідомлення депозитарія про це не менш ніж за шість місяців до закінчення відповідного періоду.

Аналіз положень Угоди 1992 року, Угоди 1993 року і Угоди 1994 року дозволяє дійти висновку, що обчислення стажу здійснюється за законодавством тієї держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї держави - учасниці Угод, визнається іншою державою - учасницею Угоди.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угод, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Подібний висновок викладений Верховним Судом в постановах від 14 листопада 2019 року у справі № 676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 555/2250/16-а, від 17 червня 2020 року у справі № 646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17, від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року № 01-1/2-07 визначено, що норма п. 3 ст. 6 Угоди 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах - учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у особи права на пенсію пенсійний орган мав врахувати стаж та заробітну плату, набуті такою особою на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.

29 листопада 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі - Постанова КМУ № 1328).

П. 1 Постанови КМУ № 1328 передбачав вихід з Угоди 1992 року.

П. 2 Постанови КМУ № 1328 Міністерству закордонних справ України доручено в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди 1992 року.

Постанова КМУ № 1328 набрала чинності 02 грудня 2022 року.

Як свідчить лист Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 «Щодо припинення дії міжнародних договорів», після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди 1992 року, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року.

24 червня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 639 «Про припинення дії Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» (далі - Постанова КМУ № 639).

П. 1 Постанови КМУ № 639 припинена дія Угоди 1993 року.

П. 2 Постанови КМУ № 639 Міністерству закордонних справ України доручено повідомити в установленому порядку уряд російської федерації про припинення дії Угоди 1993 року.

Постанова КМУ № 639 набрала чинності 27 червня 2023 року.

Як свідчить лист Міністерства закордонних справ України від 10 липня 2023 року № 72/14-612/1-80209 «Щодо припинення дії міжнародних договорів», Угода 1993 року припинила дію 04 липня 2023 року.

29 червня 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3192-ІХ «Про зупинення у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів та Протоколу про внесення змін і доповнень до Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року» (далі - Закон № 3192), який набрав чинності 21 липня 2023 року.

П. 1 Закону № 3192 зупинена у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь дія Угоди 1994 та Протоколу про внесення змін і доповнень до цієї Угоди.

Як свідчить лист Міністерства закордонних справ України від 26 липня 2023 року № 72/14-612-87561 «Щодо припинення дії Угоди СНД», українська сторона повідомила Виконавчий комітет СНД про зупинення у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Угоди 1994 року та Протоколу про внесення змін і доповнень до неї; дію зазначених документів зупинено з 25 липня 2023 року.

Припинення для України дії Угоди 1992 року з 19 червня 2023 року, Угоди 1993 року - з 04 липня 2023 року, а також зупинення у відносинах України з російською федерацією дії Угоди 1994 року з 25 липня 2023 року не впливає на спірні правовідносини, оскільки позивач працювала на території російської федерації в 1992-2000 роках в період чинності цих Угод, а тому мала легітимні очікування, що набутий нею на території російської федерації стаж, враховуватиметься при призначенні пенсії за законодавством України.

Відповідно до п. 2 ст. 13 Угоди 1992 року пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо тлумачення ч. 1 ст. 58 Конституції України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Верховний Суд в постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17 навів висновок про те, що розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Таким чином, пенсійний орган мав обчислювати стаж позивача із застосуванням законодавства, що було чинним на час здійснення нею трудової діяльності.

Як було вказано вище, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угод, враховується при встановленні права на пенсію. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно з пп. 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, визначені Порядком № 637.

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком № 637, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків;

Суд встановив, що в період з 03 лютого 1988 року по 16 серпня 1988 року ОСОБА_1 працювала сторожем в Сарилахській середній школі, з 17 серпня 1988 року по 24 січня 1995 року - там же секретарем-машиністкою, з 05 січня 1995 року по 04 червня 1995 року - вахтером контори на руднику «Сарилах», з 05 червня 1995 року по 27 березня 2000 року - там же комірником у відділі головного механіка, про підтверджено записами 11-17 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 , яка є основним документом про стаж відповідно до ст. 62 Закону № 1788, абз. 1 п. 1 Порядку № 637.

Відповідно до абз. 9 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд зауважує, що з урахуванням правила абз. 9 ч. 3 ст. 24 Закону № 1788 та враховуючи перетин періодів, період з 05 січня 1995 року по 24 січня 1995 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача у складі періоду з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року.

Як наслідок, позовні вимоги про зарахування до страхового стажу періодів роботи «з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року» та «з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року», які фактично призводять до подвійного зарахування періоду з 05 січня 1995 року по 24 січня 1995 року до страхового стажу у складі періодів з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 05 січня 1995 року по 27 березня 2000 року не підлягають задоволенню.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року та з 25 січня 1995 року по 27 березня 2000 року.

Відмова пенсійного органу у зарахуванні цих періодів до страхового стажу з посиланням на те, що «організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»» не ґрунтується на вимогах законодавства.

Суд не приймає посилання відповідача на листи Пенсійного фонду України від 27 грудня 2022 року № 2800-030102-5/56080 та Міністерства соціальної політики від 12 січня 2023 року № 411/0/2-23/54, оскільки останні не є нормативно-правовим актом та джерелом права в розумінні ст. 7 КАС.

Щодо наявності підстав для обчислення стажу позивача за періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в пільговому розрахунку - один рік роботи за один рік шість місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Верховний Суд в постанові від 14 березня 2023 року у справі № 160/20914/21 навів такі висновки:

«[…]

13. Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

14. Відповідно до п. 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01 березня 1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

15. Згідно із ст. 3 Тимчасової угоди між Урядом України та урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із ст. 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи російської федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства російської федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із п. 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

16. Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у ст. 1 Угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

17. Ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

18. Ст. 3 Угоди від 13 березня 1992 року також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

19. Ст. 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із ст. 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи російської федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства російської федерації.

20. Так, Верховний Суд у справах № 302/662/17-а, № 263/13671/16-а, № 352/1612/15а (2а/352/70/15), № 348/2208/16-а, № 265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

21. Разом з цим такі висновки Верховного Суду сформовані у правовідносинах, які стосувались обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі за періоди такої роботи до 01 січня 1991 року.

22. Водночас у справі, яка розглядається спір виник щодо визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01 січня 1991 року.

23. З цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01 січня 1991 року.

24. Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Тимчасовій угоді між Урядом України і урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07 серпня 1996 року № 10-3).

25. Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

26. Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 676/7065/14-а та від 30 травня 2019 року у справі № 348/2974/14-а.

[…]».

Суд встановив, що ОСОБА_1 працювала в районі Крайньої Півночі в селищі Сарилах Ойм`яконського району Республіки Саха-Якутія в період з 03 лютого 1988 року по 27 березня 2000 року, що підтверджено записами 11-17 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 .

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року в пільговому обчисленні - 1 рік роботи за 1 рік і 6 місяців.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15а, від 19 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а, від 14 листопада 2019 року у справі № 265/6105/16-а, які стосуються обчислення стажу в пільговому розрахунку - один рік роботи за один рік шість місяців за періоди роботи, що мали місце до 01 січня 1991 року.

Водночас правові підстави для обчислення страхового стажу в пільговому розрахунку за період з 01 січня 1991 року по 27 березня 2000 року, тобто після 01 січня 1991 року, відсутні.

В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не вказувало на відсутність підстав для обчислення стажу за період з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року в пільговому розрахунку - один рік роботи за один рік шість місяців.

Між тим, висновок пенсійного органу про те, що на день звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 набула страховий стаж загальною тривалістю 28 років 06 місяців 10 днів зумовлює висновок, що відповідач не застосовував пільгове обчислення стажу за період роботи позивача в районах Крайньої Півночі до 01 січня 1991 року.

Таким чином, обґрунтованими є позовні вимоги в частині зобовьязання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу період роботи з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року в районах Крайньої Півночі в пільговому розрахунку - один рік роботи за один рік і шість місяців.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачці до страхового стажу часу догляду за дитиною з 23 липня 1998 року по 22 липня 2001 року суд зазначає наступне.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила доньку - ОСОБА_9 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 .

При цьому в період з 23 липня 1998 року по 27 березня 2000 року позивач працювала на руднику «Сарилах», про що свідчать записи 15-17 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 .

З 04 квітня 2000 року по 01 листопада 2001 року позивач працювала на Кондитерській фабриці закритого акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «Київ-Конті», що підтверджено записами 18-19 в трудовій книжці серії НОМЕР_11 , а також Індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Отже, ОСОБА_1 не працювала у зв`язку з доглядом за дитиною з 28 березня 2000 року по 03 квітня 2000 року.

ГУ ПФУ в Хмельницькій області відмовило у зарахуванні до страхового стажу часу догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В рішенні, яке є предметом спору, пенсійний орган зазначив, що період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не зарахований до страхового стажу, оскільки свідоцтво про народження дитини не містить відмітки про видачу паспорта.

На переконання суду, така відмова є протиправною.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п. «ж» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стражу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Абз. абз. 1-3 п. 11 Порядку № 637 визначено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі:

свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Згідно з абз. абз. 9-12 п. 11 Порядку № 637 документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є:

виписка з трудової книжки;

відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією;

інформація із системи персоніфікованого обліку.

При цьому норми п. «ж» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 та п. 11 Порядку № 637 не підлягають застосуванню до періодів з 23 липня 1998 року по 27 березня 2000 року та з 04 квітня 2000 року по 22 липня 2001 року, впродовж яких ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах і які підлягають зарахуванню до страхового стажу на загальних підставах як періоди трудової діяльності.

Що ж стосується періоду з 28 березня 2000 року по 03 квітня 2000 року, впродовж якого позивач не працювала у зв`язку з доглядом за дитиною, суд зауважує, що навіть для підтвердження страхового стажу непрацюючої матері законодавство не вимагає подання свідоцтва про народження дитини «з відміткою про видачу паспорту». До того ж п. 11 Порядку № 637 чітко встановлює, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, крім документа про те, що мати не працювала, підтверджується свідоцтвом про народження дитини або паспортом, а у разі смерті дитини - свідоцтвом про смерть.

Наведене вище зумовлює висновок, що пенсійний орган відмовив позивачці у зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 28 березня 2000 року по 03 квітня 2000 року без будь-якого правового підґрунтя.

Беручи до уваги, що предметом розгляду пенсійного органу були свідоцтво про народження дитини та трудова книжка позивача, які були надані разом з заявою про призначення пенсії, висновок ГУ ПФУ в Хмельницькій області про те, що для зарахування до страхового стажу часу догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач має надати копію паспорта дитини, або зазначити в заяві інформацію, що підтверджує факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, не ґрунтується на нормах законодавства, зокрема, п. 11 Порядку № 637.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу часу догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 28 березня 2000 року по 03 квітня 2000 року, тобто того часу, впродовж якого позивач не працювала.

Правові підстави для зарахування позивачці до страхового стажу як часу догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку, періодів з 23 липня 1998 року по 27 березня 2000 року та з 04 квітня 2000 року по 22 липня 2001 року відсутні, оскільки в ці періоди ОСОБА_1 не мала статусу н е п р а ц ю ю ч о ї матері, перебувала в трудових відносинах, а тому ці періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу як періоди трудової діяльності на загальних підставах.

Як наслідок, позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу періоди з 23 липня 1998 року по 27 березня 2000 року та з 04 квітня 2000 року по 22 липня 2001 року як час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку, не підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 18 січня 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Оскільки рішення від 18 січня 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення належить також застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області:

1. зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:

навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року;

роботи з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року - в пільговому обчисленні - один рік роботи за один рік шість місяців;

роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року;

роботи з 25 січня 1995 року по 27 березня 2000 року;

час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 28 березня 2000 року по 03 квітня 2000 року - час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення нею 3-річного віку;

2. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 січня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Хмельницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії від 12 січня 2024 року та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, яке є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, саме на ГУ ПФУ в Хмельницькій області суд покладає обов`язок зарахувати вказані вище періоди до страхового стажу позивача та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

В даному випадку для встановлення належного відповідача визначальним є те, структурний підрозділ якого пенсійного органу розглядав заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 12 січня 2024 року та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, яке визнано судом протиправним і скасовано, а не те, в якому пенсійному органі перебуває електронна пенсійна справа заявника.

Норми п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачають передачу електронної пенсійної справи від «органу, що призначає пенсію», який розглядав заяву про призначення пенсії, до «органу, що призначає пенсію», за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто п. 4.10 Порядку № 22-1 врегульовує відносини щодо виплати пенсії, які виникають після того, як визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, прийняв рішення про призначення пенсії.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 970,00 грн (квитанція від 13 лютого 2024 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надав.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Надмірно сплачена сума судового збору 1,04 грн (970,00 грн - 968,96 грн) підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила, поданим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 21318350, місцезнаходження: 29013, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд. 10), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18 січня 2024 року № 81 «Про відмову у призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:

навчання з 01 вересня 1979 року по 01 липня 1983 року;

роботи з 03 лютого 1988 року по 31 грудня 1990 року - в пільговому обчисленні - один рік роботи за один рік шість місяців;

роботи з 01 січня 1992 року по 24 січня 1995 року;

роботи з 25 січня 1995 року по 27 березня 2000 року;

час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 28 березня 2000 року по 03 квітня 2000 року - час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 січня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 06 травня 2024 року.

Суддя Т.О. Кравченко