Справа № 520/5896/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 р. Справа № 520/5896/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 02.04.24 по справі № 520/5896/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

26.01.2024 ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України, в якій просив не затверджувати звіт ГУ ПФУ в Харківській області від 24.01.2024 року.

За невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/5896/21 від 18.06.2021 накласти штраф у відповідності до ст. 382 КАС України.

В обґрунтування поданої заяви вказав на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у поданих до суду звітах про виконання рішення не наводить фактів виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2021 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з урахуванням сплачених сум відшкодування фактичних збитків в порядку, визначеному відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та частини 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити заборгованість з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Зазначив, що у відповідності до розрахунку, складеного відповідачем, розмір нарахованої пенсії за період з 01.01.2021 по 30.11.2022 становить 430920 грн, однак фактично виплачено лише 263083,72 грн, тобто сума заборгованості за вищезазначений період складає 167836,28 грн. Разом з цим, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не вживає жодних дій, спрямованих на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 по справі № 520/5896/21 в повному обсязі, що підтверджується поданим до суду першої інстанції звітом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 відмовлено у задоволенні заяви позивача про накладення штрафу на відповідача у порядку ст. 382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/5896/21 про відмову у накладенні штрафу у порядку ст. 382 КАС України.

Ухвалити нове судове рішення, яким за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 по справі № 520/5896/21 накласти штраф у відповідності до ст. 382 КАС України.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про протиправне, більше двох років, ухилення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21. Звернув увагу на те, що незважаючи на встановлення судового контролю за виконанням рішення, пенсійний орган вже двічі подавав звіти про його виконання, однак фактично, рішення суду залишається не виконаним по двом вимогам, а заборгованість залишається невиплаченою з вини ГУ ПФУ в Харківській області, що і слугувало підставою для звернення до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України.

Разом з цим, суд першої інстанції, не надавши оцінки доводам позивача та не з`ясувавши у повному обсязі обставин щодо невиконання відповідачем рішення суду відмовив у задоволенні заяви про накладення штрафу. Переконував, що посилання суду першої інстанції на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок № 649) є помилковими, оскільки пункти 1 та 2 зазначеного порядку втратили чинність 22.07.2020, а позивач отримав право на отримання всієї суми перерахованої пенсії 24.09.2021, відтак вказані норми Порядку № 649 не можуть бути застосовані до позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Рішення суду набрало законної сили, судом видано виконавчі листи у справі.

Позивачем 20.09.2023 подано до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою від 26.09.2023 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21.

25.01.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов звіт про виконання рішення суду.

За наслідками розгляду звіту судом постановлено ухвалу від 02.04.2024, якою відмовлено у затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 25.01.2024 про виконання рішення суду у справі №520/5896/21 та встановлено новий строк для подання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21, а саме протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Стверджуючи, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21 залишається не виконаним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду із заявою про накладення на боржника штрафу в порядку ст.382 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для її задоволення, оскільки Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду у цій справі, дотримуючись Порядку № 649, однак наразі не виконало рішення у повному обсязі, а відтак, суд не вбачає підстав для накладення штрафу, оскільки така міра впливу має винятковий характер та по суті є покаранням за умисне невиконання рішення суду або недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду, що у діях відповідача наразі відсутнє.

Крім того, суд зазначив, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 відмовлено у затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.01.2024 про виконання рішення суду у справі №520/5896/21 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Харківській області новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21, а саме протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Тобто, новий строк для подачі звіту ще не сплинув, а попередній звіт відповідачем подано своєчасно, хоч він і не затверджений судом, а тому з заявою про застосування до ГУ ПФУ в Харківській області штрафу в порядку ст. 382 КАС України позивач звернувся передчасно.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009, метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

В адміністративному судочинстві судовий нагляд реалізується через норми статей 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Так, приписами статті 382 КАС України передбачено такі види судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та накладення штрафу.

Відповідно до положень частин 1, 2, 4, 6, 7 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №826/9960/15, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу в порядку, передбаченому частиною другою статті 382 КАС України, є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за діяльність очолюваного ним державного органу, яким не забезпечено виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 відмовлено у затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 24.11.2023 про виконання рішення суду у справі №520/5896/21 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Харківській області новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21, а саме протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали, тобто до 27.01.2024.

25.01.2024 відповідачем подано до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомляє про направлення запиту 20.11.2023 до Пенсійного фонду України на виділення коштів для погашення заборгованості за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 в сумі 202615,22 грн, проте, станом на 23.01.2024 відповідь до ГУ ПФУ в Харківській області не надходила.

26.01.2024 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про накладення штрафу за невиконання рішення суду в порядку ст. 382 КАС України, разом з цим, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про передчасність такого звернення позивача, оскільки ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 відмовлено у затвердженні звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.01.2024 про виконання рішення суду у справі №520/5896/21 та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Харківській області новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21, а саме протягом 60 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Разом з цим, такі твердження суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам, оскільки ухвалу про встановлення нового строку на подання звіту ухвалено 02.04.2024, а позивач звернувся із заявою 26.01.2024 та надав свої заперечення з приводу поданого відповідачем звіту від 25.01.2024.

Перебування матеріалів адміністративної справи № 520/5896/21 з 12.01.2024 в Другому апеляційному адміністративному суді та їх надходження до Харківського окружного адміністративного суду 01.04.2024 жодним чином не звільняє суд першої інстанції від обов`язку надати їй належну оцінку.

Крім того, у поданому 25.01.2024 звіті ГУ ПФУ у Харківській області повідомило про невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 520/5896/21 за період, з 01.01.2019 по 31.12.2020 та суму заборгованості 202615,22 грн, проте, як вбачається зі змісту заяви позивача, останній вказує інший період наявності заборгованості, з 01.01.2021 по 30.11.2022 на суму 167836,28 грн.

Також, слід зазначити, що до поданого звіту від 25.01.2024 пенсійним органом не додано жодних доказів на підтвердження дій, спрямованих на виконання рішення суду, а зміст вказаного звіту фактично дублює зміст попередньо поданого звіту від 24.11.2023.

Ухвалюючи оскаржуване судове, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви позивача, поданої в порядку ст. 382 КАС України, однак, мотивів такого висновку з посиланням на відповідні розрахунки, їх прийнятність для суду не навів.

Колегія суддів зауважує, що без дослідження та надання правової оцінки поданому пенсійним органом звіту від 25.01.2024 про виконання судового рішення та запереченням позивача на вказаний звіт, вирішення питання про застосування штрафної санкції, яка накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за діяльність очолюваного ним державного органу, яким не забезпечено виконання судового рішення у встановлений судом строк, є передчасним, оскільки вказані обставини є суттєвими та підлягають з`ясуванню судом при накладенні на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу в порядку, передбаченому частиною другою статті 382 КАС України

Також, залишилися поза увагою суду першої інстанції і доводи позивача щодо періодів перерахунку його пенсії та її розміру, а також сум заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що суд виступає гарантом належного виконання прийнятого ним рішення та для встановлення обставин наявності або відсутності обставин встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, з`ясуванню підлягають всі обставини, що мають значення для правильного вирішення питання.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Статтею 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, враховуючи неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

Колегія суддів наголошує, що невиплата позивачу заборгованості з пенсії по інвалідності з 01.01.2021 по 30.11.2022 у сумі 167836,28 грн, яка обґрунтована відсутністю цільових бюджетних коштів, не може бути свідченням повного виконання судового рішення, оскільки при цьому порушується гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Також, вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Крім того, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

За практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Шмалько проти України», суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу. Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків».

Аналіз вищенаведеного дозволяє дійти висновку, що невиконання остаточного рішення суду з підстав відсутності коштів не є поважною причиною, за якою боржник звільняється від такого обов`язку, та відповідно не може підтверджувати фактичне виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх, і в тому числі для Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Посилання суду першої інстанції на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо створення ГУ ПФУ в Харківській області перешкод для виконання рішення не є підставою для звільнення пенсійного органу від обов`язку виплати ОСОБА_1 нарахованих коштів.

Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.

Лише посилання відповідача на те, що виконання рішення суду у цій справі залежить від отримання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області коштів для фінансування відповідної виплати позивачу, які виділено не було тривалий проміжок часу з дати набрання рішення законної сили, без встановлення таких обставин у спірних правовідносинах недостатньо для твердження про відсутність доказів, які б свідчили, що відповідач буде надалі ухилятися від виконання судового рішення або створювати перешкоди для виконання судового рішення.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування судом заходів судового контролю у порядку ст.382 КАС України є таким, що не відповідає обставинам справи.

Разом з цим, аналіз ст. 382 КАС України дозволяє дійти висновку, що судовий контроль встановлюється після ухвалення судового рішення у справі (вживається словосполучення "суд, який ухвалив"), а тому для встановлення судового контролю повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 по справі № 286/766/17.

З огляду на викладене, вимоги апелянта про необхідність задовольнити його заяву про накладення штрафу в порядку ст. 382 КАС України колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки вирішення таких вимог у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким в даному випадку є Харківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зважаючи на вищевикладене, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/5896/21 підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2024 по справі № 520/5896/21 - скасувати.

Справу № 520/5896/21 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова