Справа № 140/10048/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

06 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10048/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у цій справі позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасувано рішення Луцької міської ради від 28 квітня 2021 року №10/62 «Про відмову громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в с. Озерце Луцького району Волинської області»; зобов`язано Луцьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га за його заявою від 06 березня 2020 року; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Луцької міської ради судові витрати у сумі 908,00 грн.

18 квітня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судового контролю за виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21 шляхом зобов`язання Луцьку міську раду подати у встановлений судом термін звіт про виконання рішення суду від 03 грудня 2021 року (в зобов`язальній частині). Заява обгрунтована тим, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання рішення суду та не виконав його ні в добровільному, ні в примусовому порядку (а.с.180-182).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року вказану заяву прийнято до розгляду в порядку письмового провадження.

У письмових поясненнях від 24 квітня 2024 року (а.с.208-209), заперечуючи проти встановлення судового контролю, відповідач повідомив, що підготовлений Департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради на виконання рішення суду від 03 грудня 2021 року проєкт рішення «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва у с. Озерце Луцького району Волинської області» неодноразово вносився на розгляд пленарних засідань сесій Луцької міської ради VIII скликання, однак рішення не було прийнято у зв`язку з недостатньою кількістю голосів. Вказаний проєкт рішення буде повторно винесено на розгляд чергової сесії Луцької міської ради.

Також відповідач покликається на встановлення законодавчої заборони на час дії воєнного стану щодо безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.

Крім того, відповідач вважає, що у суду відсутні повноваження встановлювати судовий контроль після ухвалення рішення у справі.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначений припис знайшов своє відображення у статтях 14, 370 КАС України.

Зокрема, відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці зазначає, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Наведене означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з частинами першою, другою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці процесуальні норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 07 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19 висловлено позицію, відповідно до якої адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. Встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у цій справі суд не зобов`язував відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Проте, на думку суду, вказана обставина не позбавляє позивача права звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду після його ухвалення.

Отже, необхідно встановити наявність підстав для покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у цій справі.

Як встановлено судом, для примусового виконання рішення суду від 03 грудня 2021 року у цій справі, яке набрало законної сили 05 січня 2022 року, було видано виконавчий лист №737/2022р. (в частині зобов`язання Луцьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га за його заявою), який стягувачем був поданий для примусового виконання (виконавче провадження №68362415) (а.с.187).

Виконавчий лист перебуває на цей час на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (постанова про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2022 року ВП №68362415) (а.с.216).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із скаргами від 24 січня 2024 року (а.с.194), від 05 березня 2024 року (а.с.198-199) щодо невжиття передбачених законодавством виконавчих дій з метою виконання рішення суду від 03 грудня 2021 року, які залишено без задоволення (а.с.196-197, 200-201).

Крім того, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадженняпозивач у справі за скаргою ОСОБА_1 до начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії (а.с.191-193).

Таким чином, позивач зі свого боку вчиняв активні дії, спрямовані на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у цій справі. Поряд з тим докази виконання відповідачем рішення суду від 03 грудня 2021 року у справі відсутні.

Як слідує із письмових пояснень відповідача (стягувача) від 24 квітня 2024 року, на розгляд пленарних засідань сесії Луцької міської ради неодноразово вносився підготовлений Департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради проєкт рішення «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва у с. Озерце Луцького району Волинської області», проте рішення не було прийнято у зв`язку з недостатньою кількістю голосів. Витяги з протоколів пленарних засідань наявні у справі (а.с.80, 85, 91, 93, 97-98, 101, 105, 109-110, 168, 172, 177). Однак зазначені витяги лише підтверджують невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили ще 05 січня 2022 року.

Невиконання відповідачем упродовж двох років рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21 вказує на порушення відповідачем норм Конституції України, КАС України в частині обов`язковості виконання судового рішення.

За позицією Верховного Суду у постанові від 13 січня 2022 року у справі №200/13539/19-а (пункт 41) те, що сільська рада неодноразово призначала на розгляд сесії ради клопотання позивача, але жодного разу не було набрано необхідної кількості голосів для прийняття рішення, є підствою для застосування інституту судового контролю, передбаченого статтями 382, 383 КАС України. Верховний Суд роз`яснював, якщо відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення, то позивач може звернутися до суду, який ухвалив рішення у справі, із заявою про встановлення судового контролю.

Суд відхиляє покликання Луцької міської ради як на поважну причину невиконання рішення суду на підпункт 5 пункту 27 «Перехідні положення» Земельного кодексу України (доповнено Законом України від 24 березня 2022 року №2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07 квітня 2022 року, далі - Закон №2145-ІХ), яким установлено особливості регулювання земельних відносин у період дії воєнного стану.

Суд нагадує, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року, яку залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, відмовлено у задоволенні заяви Луцької міської ради про відстрочення на підставі підпункту 5 пункту 27 «Перехідні положення» Земельного кодексу України виконання рішення суду. При цьому судом роз`яснено, що встановлена законодавча заборона (на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації) не поширюється на випадки виконання рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому обов`язок з виконання рішення суду (в частині зобов`язання Луцької міської ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за його заявою від 06 березня 2020 року) виник до запровадження змін у земельному законодавстві.

Наведене відповідає правовому висновку у постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі №392/856/22.

Крім того, з витягів з протоколів пленарних засідань Луцької міської ради слідує, що рішення не були прийняті у зв`язку із недостатньою кількістю голосів, а не у зв`язку із забороною, встановленою Законом №2145-ІХ щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою.

Отже, відповідач не навів поважних причин, які не залежать від нього, для виконання рішення суду у цій справі.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі №140/10048/21, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням вказаного судового рішення та в порядку частини першої статті 382 КАС України зобов`язати відповідача (боржника) Луцьку міську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання цього судового рішення.

Керуючись статтями 248, 256, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати відповідача (боржника) Луцьку міську раду (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, 19, ідентифікаційний код юридичної особи 34745204) в строк тридцять днів з дня отримання цієї ухвали подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 у справі №140/10048/21 разом з доказами надіслання копії звіту позивачу.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії звіту для подання до суду письмових пояснень щодо звіту.

Роз`яснити, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк