Справа № 521/25465/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобілю "DAF XF 105.460", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу "KRONE", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с. 83-84).
29 серпня 2023 року уповноваженою особою відповідача складено акт №007134 про відмову водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 від проходження огляду габаритно-вагового контролю (а.с. 22, 82).
29 серпня 2023 уповноваженою особою відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення №0002854, відповідно до якого 29 серпня 2023 року 00 год. 05 хв. громадянин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "DAF XF 105.460", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу "KRONE", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на а/д НОМЕР_8 біля с. Новоградівки не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на неземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків, оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП (а.с. 23, 81).
ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 29 серпня 2023 року водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "DAF XF 105.460", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу "KRONE", реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать на праві власності позивачу, відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю чим порушив ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія апеляційного суду дійшла до висновку, що оскільки позивач є власником транспортного засобу та спеціалізованого напівпричепу, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП.
Також, в постанові зазначено, що ч. 3 ст. 132-1 КУпАП України не містять застережень щодо того, що для притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутися саме та виключно в зоні габариттно- вагового контролю.
Не погоджуюсь з позицією більшості суддів, що входять до складу колегії, та вважаю, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Згідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.
За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабміну України №30 від 18.01.2001, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.10 ПДР України визначено що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.
Згідно пункту 2.4-1 ПДР України у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.
Відповідно до частини третьої статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 132-1 КУпАП, слугувала відмова водія транспортного засобу, який належить позивачу, від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу працівника поза межами пункту габаритно-вагового контролю.
Щодо фактичних обставин проведеної перевірки, хочу зазначити, що посадовими особами Укртрансбезпеки, 29.08.2023 було зупинено "DAF XF 105.460", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу "KRONE", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на а/д НОМЕР_8 біля с. Новоградівки під керуванням водія ОСОБА_2 поза межами пункту габаритно-вагового контролю. У зв`язку з відмовою водія прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-15 Одеса-Рені-Бухарест 12км+125м (праворуч), посадовими особами складено акт №007134 від 29.08.2023 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879.
За визначенням підпункту 6 пункту 2 цього Порядку місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.
Крім того, стаття 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлює, що зона габаритно-вагового контролю - облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.
Аналізуючи наведені норми права у їх взаємному зв`язку вважаю, що акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю складається посадовими особами Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю виключно в зоні габаритно-вагового контролю.
На підтвердження таких висновків також свідчить затверджена додатком 2 до Порядку №1007/1207 форма Акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, з пункту 1 якого вбачається, що він складається на місті проведення габаритно-вагового контролю.
Проте доказів того, що за адресою, яка вказана у Акті №007134, розташований пункт габаритно-вагового контролю, в матеріалах справи відсутній. Навпаки, відповідачем визнається, що зазначений акт було складено не за місцем габаритно-вагового контролю.
Враховуючи, що акт №007134 від 29.08.2023 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю було складено посадовими особами Укртрансбезпеки поза зоною габаритно-вагового контролю, вважаю що згаданий акт не є допустимим та належним доказом на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження габаритно-вагового контролю 29.08.2023.
Оскільки диспозиція ч. 3 ст. 132-1 КУпАП України, та порушення п. 2.4-1 Правил дорожнього руху передбачає накладення штрафу за ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю, вважаю що помилковим є висновок колег про те, що ч. 3 ст. 132-1 КУпАП України не містить застережень, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбуватись саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю.
Інших доказів, на вчинення адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_2 відповідачем не надано.
Надані відповідачем -2 відеофайли з портативних засобів відео фіксації рейдової перевірки транспортного засобу позивача не відповідають приписам п. 5 наказу Мінстерства інфраструктури України від 09 серпня 2022 року Про затвердження Порядку застосування засобів фото- і відео фіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки не містять ані моменту зупинення транспортного засобу, ані процесу виявлення та фіксування порушень, спілкування з фізичною особою або його відмову від проходження габаритно- вагового контролю.
Наголошую, що на відеозапису, який надано відповідачем до матеріалів справи, відсутні докази того, що водій ОСОБА_2 відмовлявся від проходження габаритно-вагового контролю, однак у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2024 року відсутній жодний аргумент, обґрунтування та надання оцінки цим обставинам та доказам.
Крім вищезазначеного, хочу надати оцінку висновкам суду першої інстанції та апеляційної інстанції щодо встановлення відповідальної особи у цій справі.
Так, з матеріалів справи вбачається, що на позивача як на власника ТЗ накладено штраф за відмову від проходження габаритно-вагового контролю водієм ТЗ, відповідно до статті 14-3 КУпАП.
Так, згідно статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Хочу відмітити, що у даному випадку правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, а безпосередньо посадовими особами Укртрансбезпеки шляхом складання відповідного акту, яким було встановлено винну особу (водія ТЗ ОСОБА_2 ).
Звертаю увагу, що статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Водночас згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена і частиною другою статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Ураховуючи встановлені обставини справи, вважаю що відсутні підстави вважати, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 132-1 КУпАП, адже з огляду на його відсутність на місці вчинення вказаного правопорушення, позивач жодним чином не зміг вчинити дії, які відповідають об`єктивній стороні складу згаданого адміністративного правопорушення. А доказів того що водій ОСОБА_2 вчинив правопорушення також відсутні.
Слід також підкреслити, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить будь-яких відомостей щодо відеофіксації порушення та посилання на технічний засіб, на який здійснювався цей відеозапис.
Отже, вважаю, що у цій справі відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене частиною третьою статті 132-1 КУпАП.
Вважаю помилковим посилання у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2024 року на правові висновки Верховного суду у справі №420/3371/21 від 22.12.2021 року, щодо застосування ст. 14-3 КУпАП, оскільки у зазначеній справі правовідносини виникли в рамках накладення на особу штрафу в межах адміністративно-господарських санкцій, а тому в зазначеній постанові відсутній жодний правовий висновок Верховного суду, щодо застосування ст. 14-3 КУпАП, а саме, коли встановлено особу(водій), яка фактично вчинила адміністративне правопорушення і на неї складено адмінпротокол за ст. 188-57 КУпАП, в той час коли власника автомобіля так само притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.
Крім цього, хочу зазначити, що відповідачем до суду першої інстанції було надано направлення на рейдову перевірку №39/В датоване 21 вересня 2023 року та щотижневий графік проведення рейдових перевірок у період з 25 вересня 2023 року по 01 жовтня 2023 року, при тому, що протокол про адміністративне правопорушення №0002854 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності складено на підставі перевірки 29 серпня 2023 року, тобто поза межами направлення на перевірку. При цьому, згідно до частини четвертої статті 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Про ці обставини апелянт зазначає у своїй апеляційній скарзі, однак цим доводам у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2024 року також не надано оцінки.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Зокрема, відповідачем не доведено вини позивача у тому, що водій ТЗ відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно вагового контролю.
При цьому, згідно статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", зона габаритно-вагового контролю - облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю. Зона габаритно-вагового контролю позначається дорожніми знаками 5.96.1 Зона габаритно-вагового контролю і 5.96.2 Кінець зони габаритно-вагового контролю. Позначають початок і кінець спеціально обладнаних вздовж автомобільних доріг загального користування майданчиків, призначених для проходження габаритно-вагового контролю вантажних автомобілів на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю. Разом з тим відповідачем не надано жодних доказів того що, обставини події які викладені у оскаржуваній постанові, відбувалися в зоні габаритно вагового контролю.
Крім того, вважаю помилковим висновки судів, що належним суб`єктом правопорушення відповідно до статті 14-3 КУпАП є фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, оскільки приписи згаданої статті підлягають застосуванню лише у разі, якщо правопорушення зафіксована за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі. Доказів фіксування вчиненого правопорушення в матеріалах справи відсутні. Тому вважаю, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 25 вересня 2023 року мала бути скасована а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Суддя О.А. Шевчук