Справа № 370/3350/23
Суддя: Косенко А. В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2024 р. Справа № 370/3350/23

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Косенко А.В.,

із секретарем судового засідання Некращук Я.А.,

за участі:

представника позивача Живаги О.В.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у смт Макарів Київської області справи за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Київській області про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Живага Олександр Васильович звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Київській області про скасування постанови серії ГБВ № 451023 від 01.01.2023 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, постанови серії ГБВ № 532266 від 06.09.2023 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 та ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Позивач вважає, що дані постанови винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованими.

Свою позицію обґрунтував тим, що 05 грудня 2023 року близько 11 години при знятті готівкових коштів із банківської карти, ним було виявлено факт блокування банківської карти та коштів, які були на розрахунковому рахунку. Працівники відділення Приват Банку, що розташоване у смт Макарів по вул. Д.Ростовського, роз`яснили що кошти та банківська картка заблоковані Макарівським відділом державної виконавчої служби.

06 грудня 2023 року (день прийому громадян) ОСОБА_1 звернувся до Макарівського відділу державної виконавчої служби де йому роз`яснили, що банківська карта заблокована, а на грошові кошти накладено арешт у рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 08 листопада 2023 року яке відкрите за постановою державного виконавця Коноплястого Р.М .

Із постанови державного виконавця позивач дізнався, що виконавче провадження відкрито щодо примусового стягнення штрафу у розмірі 3400 гривень, який накладений постановою Бучанського районного управління поліції серії ГБВ № 532266 від 06.09.2023 року. При цьому сума стягуваного штрафу збільшена удвічі і складає 6800 гривень у зв`язку із примусовим стягненням невчасно плаченого штрафу, у порядку ст. 307-308 КУпАП.

Ознайомившись із постановою Бучанського районного управління поліції серії ГБВ № 532266 від 06.09.2023 року у справі про адміністративне правопорушення позивач встановив, що вона винесена стосовно ОСОБА_1 за фактом вчинення ним двох адміністративних правопорушень за ст. 183 та ст. 178 КУпАП.

Окрім того у процесі вивчення спірної ситуації було встановлено, що 01 січня 2023 року працівниками Бучанського РУП стосовно ОСОБА_1 було складено ще одну постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 451023 за фактом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП. До ОСОБА_1 також застосовано подвійну суму штрафу, яка складає 1700 гривень.

Позивач у своєму позові вказує на те, що у обох постановах Бучанського РУП вказано, що особа ОСОБА_1 встановлена «згідно бази ІПНП», а у графі «примірник постанови отримав» працівниками поліції записано, що ОСОБА_1 від отримання та від підпису Постанови відмовився.

Однак ОСОБА_1 категорично заперечує вказані обставини і з усією відповідальністю запевняє Суд, що вказані постанови Бучанського РУП у вказані дату та час стосовно нього не складалися, йому не оголошувалися; із вказаними постановами його не ознайомлювали будь-яким способом і не пропонували підписати їх та отримати копії. Про існування оскаржуваних постанов ОСОБА_1 дізнався тільки 06 грудня 2023 року у Макарівському відділі ДВС.

Окрім того, позивач вказує на те, що особа ОСОБА_1 відповідно його особистих документів працівниками поліції не встановлювалася. Принаймні ні паспорт громадянина України, ні пенсійне посвідчення ні інші особисті документи працівникам поліції він не надавав для перевірки. Про це свідчить і відмітка у оскаржених постановах, що особа встановлена згідно бази ІПНП яка не зрозуміла для позивача.

Крім того, позивач вказує на те, що оскільки оскаржувані постанови уповноваженими особами йому не оголошувалися, не вручалися та не були направлені і не надходили на його адресу для забезпечення сплати штрафних сум (йому взагалі не було відомо про їх існування), це стало причиною пропуску десятиденного строку на їх оскарження.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 16.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.03.2024.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про місце, дату й час судового розгляду були повідомлені належним чином. До початку розгляду справи по суті від представник позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату й час судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням 964, та довідкою про доставку електронного листа на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , про причини неявки суд не повідомив, а тому справа розглядається за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою Бучанського РУП серії ГБВ № 451023 від 01.01.2023 року

притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за те, що 01.01.2023 року близько 18:07, гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання перебуваючи в стані сильного а/с здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, чим порушив ст.183 КУпАП.

Крім того, постановою Бучанського РУП серії ГБВ № 532266 від 06.09.2023 року притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за те, що 06.09.2023 року о 18 год. 56 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 в п`яному вигляді вчиняв завідомо неправдивий виклик спецслужб, чим порушив вимоги ст.183, ч.1 ст.178 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року N23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпції є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме Відповідач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами наявність адміністративного правопорушення відображеному у оскаржуваному рішенні.

З метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи, Макарівським районним судом Київської області було направлено відповідачу позовну заяву з додатками, однак, станом на день розгляду справи, відповідачем не надано суду жодних доказів вини позивача чи відомостей, що спростовують обставини які вказані в позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на те, що за відсутності належних та достовірних доказів вини ОСОБА_1 , відсутності відеозаписів нагрудних камер поліцейських, безпосередньо перевірити дотримання співробітниками патрульної поліції процедури притягнення позивача до відповідальності за адміністративними правопорушеннями і встановити фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення неможливо, суд вважає, що відповідачем не доведено обґрунтованість заперечень стосовно того, що працівники патрульної поліції діяли в рамках закону.

Будь-яких інших доказів, що свідчать про дотримання співробітниками патрульної поліції процедури притягнення позивача до відповідальності за адміністративними правопорушеннями і наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Отже, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов задоволено, а позивачем на підтвердження витрат понесених у зв`язку із оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення надано належні докази які обґрунтовують їх розмір, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 536 грн. 80 копійок.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги № б/н від 11.12.2023.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2019 по справі №810/3806/18 Суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно з п.2 ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З аналізу наведених правових норм, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 11.05.2018 по справі №814/698/16 (провадження №К/9901/11835/18).

Втім, суд зауважує, що на підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги представником позивача до матеріалів справи було надано лише копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги № б/н від 11.12.2023, що у своїй сукупності, свідчать про те, що заявником не доведено належними та допустимими доказами факт понесення витрат про надання правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн.

Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для повного задоволення поданої представником позивача вимоги №3 в позовній заяві про стягнення на користь позивача із відповідача понесені судові витрати у розмірі 5 536,80 грн. з яких 536,80 грн. - судовий збір та 5000 грн. витрати на професійну правову допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 73-77, 241-247, 286, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Київській області про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування, - задовольнити.

Постанову серії ГБВ № 451023 від 01.01.2023 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП та Постанову ГБВ № 532266 від 06.09.2023 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 та ч. 1 ст. 178 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу визнати незаконними та скасувати у повному обсязі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції України в Київській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення виготовлено та підписано 13.03.2024 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Головне управління Національної поліції в Київській області, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15; електронна пошта

Суддя А.В. Косенко