Справа № 460/3260/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2024 року м. Рівне №460/3260/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (далі третя особа), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 64 від 12.03.2024 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації" в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2024 року позивача було зупинено працівниками Вараського РТЦКСП Рівненської області під час керування транспортного засобу на блокпості, вручено повістку без дати для уточнення військово-облікових даних та примусово доставлено до РТЦКСП Рівненської області. Про незаконні дії щодо примусового доставлення особи і затримання було повідомлено правоохоронні органи за телефоном «102». Після доставлення позивача до Вараського РТЦКСП Рівненської області, позивач не надавав згоду на проходження ВЛК та мобілізацію так як він виключений із військового обліку через наявність судимості за тяжкий злочин. Однак, Вараським РТЦКСП Рівненської області видано наказ № 64 від 12.03.2024 року про призвання на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Вище вказані діяння працівників Вараського РТЦКСП Рівненської області є, на думку позивача, незаконними з огляду на те, що останній перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № 7740/3147 позаяк, позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 був у відрядженні по роботі і відповідно не ставав на військовий облік у Вараський РТЦКСП Рівненської області. Окрім того позивач зазначає, що він, 19.05.2023 засуджений Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік про що було повідомлено працівникам відповідача. Згідно чинного законодавства, виключенню з військового обліку підлягають громадяни, які були раніше засуджені за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Позивач був виключений з військового обліку, однак дану інформацію не було взято до уваги відповідачем та протиправно винесено наказ про його мобілізацію. З таких підстав просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що 07 квітня 2023 року відбулися зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 154 від 23 лютого 2022 року «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», якими розширено повноваження ТЦК згідно абзацу 11 пункту 9, щодо завдань та функцій ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Отже, позивача правомірно було зупинено та оповіщено повісткою і було запропоновано проїхати до відповідача для уточнення військово-облікових даних. Після такого уточнення, а також уточнення щодо наявності підстав від відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації стало відомо, що підстав щодо відстрочки позивач не мав. Тому позивача направлено на проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби. При цьому, позивач власноруч підписався за отримання направлення на ВЛК. Згідно довідки ВЛК та картки обстежень від 12.03.2024, позивача визнано придатним до військової служби. З урахування наведеного, відповідач вважає спірний наказ правомірним та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача подала пояснення на позов в якому підтримала позицію відповідача та зазначила, що позивач у неї проходить курс базової загальновійськової підготовки. Під час проведення співбесіди позивач не повідомляв, що він має судимість, матеріали від пенітенціарної служби щодо здійснення командирами частин нагляду за особами, звільненими від відбування покарання із встановленням іспитового строку до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позовна заява надійшла до суду 27.03.2024.

Ухвалою суду від 28.03.2024 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 02.04.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 .

Від представника позивача 09.04.2024 та 11.04.2024 надійшли додаткові докази, які долучені до матеріалів справи.

Від третьої особи 17.04.2024 надійшли додаткові пояснення в яких остання інформує про те, що позивач вчинив самовільне залишення військової частини та станом на даний час до розташування підрозділу не повернувся, тому вирішення будь-яких процесуальних питань, в тому числі питань правомірності призову на військову службу неможливе до моменту повернення його до військової частини.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 .

Згідно цього ж тимчасового посвідчення, позивач зарахований у запас за пп.1 п ст. 18 Закону № 2232 (за станом здоров`я). Підлягає повторному медичному пересвідченню 25.11.2024.

Позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

19.05.2023 ОСОБА_1 засуджений Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік (справа № 442/3125/23).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4/3693 від 03.04.2023, ОСОБА_1 , 1996р.н., виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину).

Повісткою ІНФОРМАЦІЯ_5 оповіщено позивача про те, що 12.03.2024 о 17год він має прибути до відповідача для уточнення військово-облікових даних, проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період.

Згідно довідки ВЛК від 12.03.2024 та карти обстежень № ССР/29/3 від 12.03.2024 року ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.

Позивач ознайомлений з висновком ВЛК, про що свідчить картка № ССР/29/3 (обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного) від 12 березня 2024 року, яка містить підпис позивача.

12.03.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено наказ «Про призов військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації» № 64, яким наказано 12.03.2024 призвати на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , зокрема, солдата ОСОБА_1 .

Вважаючи вказаний наказ про призов на військову службу протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно із частинами першою, другою статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до частин першої, другої статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Згідно із частинами першою третьою статті 17 Закону № 1932-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

За змістом статті 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ) відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України: приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 Закону № 3543-XII організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною п`ятою статті 4 Закону № 3543-XII регламентовано, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Відповідно до статті 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації, є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Пунктами 1, 4 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 передбачено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1,17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація); мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва; мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом; призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває до нині.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі, на території України діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII.

Статтею 1 Закону № 3543 визначено, що:

мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України № 2232-XII від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (Закон - № 2232-XII.)

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За змістом ч. 7, 8 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (ч. 7)

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 8).

На виконання наведеної норми закону, постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення).

Відповідно до п. 1 Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Згідно п. 8 Положення, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до абз.11 п. 9 Положення, в редакції Постанови КМ № 318 від 07.04.2023, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

З огляду на викладене, твердження позивача про незаконність дій відповідача щодо вручення ним повістки позивачу, який не перебуває у нього на військовому обліку, для уточнення даних, є безпідставними та необґрунтованими.

Приписами положення ч. 5 ст. 1 Закону № 2232 встановлено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Статтею 23 Закону № 3543 визначений перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які раніше засудженні до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно частин 5, 6 ст. 38 Закону № 2232 органи досудового розслідування зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати про призовників, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а суди - про призовників, кримінальні справи стосовно яких розглядаються судом, а також про вироки щодо призовників і військовозобов`язаних, які набрали законної сили. Посвідчення про приписку призовників. військові квитки військовозобов`язаних, засуджених до позбавлення волі, обмеження волі або арешту, надсилаються судами до відповідних районних (міських) військових комісаріатів.

Як встановлено судом та наведено вище по тексту, позивач 19.05.2023 засуджений Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік (справа № 442/3125/23).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4/3693 від 03.04.2023, ОСОБА_1 , 1996р.н. виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину).

Таким чином, на момент призову на військову службу під час мобілізації 12.03.2024, позивач був виключений з військового обліку військовозобов`язаних.

Разом з тим, суд зауважує, що в Україні триває воєнний стан та загальна мобілізація, тому всі чоловіки віком від 18 до 60 років вважаються військовозобов`язаними. Це стосується й осіб, яких знято або виключено з військового обліку. Вручити повістку можуть як особі, знятій, так і виключеній з військового обліку.

У статті 23 Закону № 3543 визначений перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Проте, виключені з військового обліку чоловіки, які засуджені та звільнені від відбуття покарання з іспитовим строком, не підпадають під жодну із зазначених у статті категорій.

Позаяк, Закон не містить серед категорій осіб, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, виключених з військового обліку, які засуджені та звільнені від відбуття покарання з іспитовим строком, то такі особи можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації за умови проходження медичної комісії.

Матеріалами справи стверджується, що позивач пройшов медичну комісію і згідно довідки ВЛК від 12.03.2024 та карти обстежень № ССР/29/3 від 12.03.2024, визнаний придатним до військової служби.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд вважає, наказ відповідача від 12.03.2024 № 64 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу по мобілізації», в частині призову позивача на військову службу таким, що відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а отже такий наказ не підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач повністю виконав процесуальний обов`язок доказування своєї позиції та доведення правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість, доводи позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та непідтверджені належними і допустимими доказами, а тому позовна заява задоволенню не належить.

Правові підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправним та скасування наказу, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 03 травня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 Адреса: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя Т.О. Комшелюк