Справа № 420/16093/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16093/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

14.09.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2023 року №45 щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу набуття права на пенсію.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є особою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 від 17.02.1993 року позивачка є громадянкою, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1992 роках (категорія 3), і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилаючись на те, що позивачці встановлений статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, як такої, що постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 2 років, зазначає про виникнення права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на те, що у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку Управління неправомірно та необґрунтовано відмовило, позивачка вимушена звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Проаналізувавши положення статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд першої інстанції виходив з того, що позивачка як особа, потерпіла від Чорнобильської катастрофи, має право на зменшення пенсійного віку в установленому законом порядку.

Посилаючись на наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують проживання позивачки станом на 01.01.1993 року у зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки 11 місяців 8 днів, та конкретизуючи умову, за якою позивачкою досягається право на зниження пенсійного віку, суд першої інстанції визначив, що в оспорюваному випадку пенсійний вік позивачки, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підлягає зниженню на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, тобто у сукупності на 3 роки, відповідно до абзацу 5 пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Підсумовуючи та враховуючи достатність страхового стажу, суд першої інстанції визначив, що пенсійний вік позивачці підлягає зниженню на 3 роки та спірному випадку становить 57 років. Однак, не досягнувши 57 років, звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії є передчасним, а рішення відповідача прийнято правомірно та підстави для його скасування і задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянтка вказує на помилковість висновків суду про застосування у спірному випадку положень абзацу 5 пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно яких пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підлягає зниженню на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання у зоні посиленого радіологічного контролю та у сукупності на 3 роки. Адже, посвідчення потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи апелянтці видане у зв`язку із проживанням останньої у селі Діброва Поліського району Київської області, яке відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до населеного пункту зони безумовного (обов`язкового) відселення.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянтки, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на судове рішення, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) провадження, достатність доказів для вирішення справи, колегія суддів вважає за можливе продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 від 17.02.1993 року позивачка є громадянкою, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1992 роках (категорія 3).

02.05.2023 року позивачка звернулась до територіального органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До заяви позивачкою, серед іншого, додано: паспорт громадянки України, індивідуальний податковий номер, документ про освіту, трудову книжку, довідку про періоди реєстрації та проживання в селі Радинка Поліського району Київської області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2023 року №45, за результатом розгляду заяви і доданих матеріалів та за принципом екстериторіальності, відмовлено позивачці у призначенні заявленої пенсії.

Згідно оспорюваного рішення, за наданими документами позивачці зараховано всі періоди страхового стажу, який на момент звернення за пенсією становить 27 років 4 місяці 8 днів.

Разом з цим, Управління зазначило, що за наданими документами підтверджується проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 5 років 2 місяців 28 днів, а станом на 01.01.1993 року 4 роки 11 місяці 8 дні.

Враховуючи викладене, з посиланням на приписи пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Управління визначило, що право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку позивачка набуде після досягнення 57 років, за наявності відповідного страхового стажу не менше 29 років.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно із пунктом 2 частини 1 вказаної статті Закону України від 28.02.1991 року №796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема:

особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 4 роки* та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років;

особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років;

особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки* та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно примітки цієї норми *Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Також передбачено, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Слід враховувати, що відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 11 Закону України від 28.02.1991 року №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, у тому числі:

особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 14 Закону України від 28.02.1991 року №796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи (категорії 3) є особи, які:

постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

За правилами статті 65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28.02.1991 року №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування.

Підпунктом «ґ» пункту 7 Порядку №22-1 також передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на відповідних територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Згідно представленої органу пенсійного фонду Довідки від 21.04.2023 року №180, виданої Виконавчим комітетом Поліської селищної ради Київської області, громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зареєстрована та проживала в селі Радинка Поліського району Київської області:

з дня народження 29.03.1968 року по 03.11.1986 року (вибула на навчання);

з 10.08.1988 року по 17.06.1990 року.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»» село Радинка Поліського району Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, вказаними даними підтверджується факт проживання позивачки в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту Чорнобильської катастрофи (26 квітня 1986 року) та право на застосування початкової величина зниження пенсійного віку як особі, потерпілій від Чорнобильської катастрофи.

Водночас, за вказаними матеріалами не підтверджуються періоди проживання чи роботи позивачки у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Повторно акцентуючи увагу на тому, що за вище наведеними нормами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, колегія суддів вважає неможливим прийняти до розгляду представлені у суді апеляційної інстанції додаткові докази (листки прибуття та вибуття позивачки з до/з села Діброва Поліського району Київської області) в підтвердження права на зменшення пенсійного віку у зв`язку із проживанням у відповідному періоді у зоні безумовного (обов`язкового) відселення. Так, згідно наданих матеріалів з пенсійної справи такі докази не були пред`явлені на розгляд Управління і, відповідно, оспорюване рішення не приймалось за результатом їх розгляду.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне погодитись із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що відповідно до статті 316 КАС України рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв