Справа № 725/8020/23
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/8020/23
Номер провадження 2-а/725/72/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Держмитслужби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 20 вересня 2023 року Чернівецькою митницею Держмитслужби винесено постанову, відповідно до якої її визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил, а саме 158956 грн. 40 коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 40 копійок).

Зі змісту вказаної постанови убачається, що 01.09.2023 року на територію п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України Порушника ОСОБА_2 , який прямував з України до Румунії в приватних справах. В даному автомобілі також слідували 8 пасажирів, серед яких гр. України ОСОБА_1 .

До митного контролю вказані громадяни надали контрольний талон для проходження митного контролю по «червоному коридору».

Громадянка України ОСОБА_1 для здійснення митних формальностей надала митну декларацію, яку заповнила за власним бажанням, в якій вказала про наявність особистих речей. Під час здійснення митних формальностей, гр. ОСОБА_1 пред`явила особисті речі.

При огляді особистих речей, в поліетиленовому пакеті виявлено не задекларовані, не заявлені, не пред`явлені до митного контролю, без ознак приховування 30000 Євро.

Вищевказані дії Чернівецькою митницею Держмитслужби кваліфіковано за ч.1 ст.471 МК України та винесено постанову, якою накладено на позивачку адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил, а саме 158956 грн. 40 коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 40 копійок).

Однак, вважаючи вищевказану постанову про порушення митних правил №0824/40800/23 від 20.09.2023 року незаконною, оскільки умислу на вчинення вищевказаного правопорушення вона не мала, просила її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, - закрити.

В судове засідання позивачка та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, від неї через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що скасування постанови у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Вважає, що позивачку правомірно притягнуто до відповідальності, а постанову митниці від 20.09.2023 року винесено з дотриманням вимог чинного законодавства. Отже, вважає, що доводи ОСОБА_1 викладені в адміністративному позові є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно -правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України, передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З матеріалів справи убачається, що постановою виконуючого обов`язки начальника Чернівецької митниці Македона П.М. в справі про порушення митних правил №0824/40800/23 від 20.09.2023 року позивачку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.471 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 20 відсотків суми, що перервищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил, на суму 158956 грн. 40 коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 40 копійок) а.с.5-6)).

Зокрема, зі змісту даної постанови встановлено, що 01.09.2023 року на територію п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_4 , який прямував з України до Румунії в приватних справах. В даному автомобілі також слідували 8 пасажирів, серед яких гр. України ОСОБА_1 . До митного контролю вказані громадяни надали контрольний талон для проходження митного контролю по «червоному коридору».

Громадянка України ОСОБА_1 для здійснення митних формальностей надала митну декларацію, яку заповнила за власним бажанням, в якій вказала про наявність особистих речей. Під час здійснення митних формальностей, гр. ОСОБА_1 пред`явила особисті речі.

При огляді особистих речей, в поліетиленовому пакеті виявлено не задекларовані, не заявлені, не пред`явлені до митного контролю, без ознак приховування 30000 Євро.

Згідно з частиною третьою статті 197 Митного кодексу України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VІІІ визначено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 5 «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро без письмового декларування митному органу.

Згідно пункту 6 вказаного Положення, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Готівкова валюта - це готівкова валюта України і готівкова іноземна валюта у вигляді банкнот і монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної держави, банкноти і монети, вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обміну на грошові знаки, які перебувають в обігу (п. 2 «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей») .

Згідно ст. 4 МК України декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Згідно п.4 ст. 265 МК України «Громадяни можуть бути декларантами після досягнення ними 16-річного віку.»

У разі самостійного декларуванню товарів декларантом передбачену Митним Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

В даному випадку гр. України ОСОБА_1 переміщує через митний кордон України валютні цінності, а саме: 30000 Євро (по курсу НБУ станом на 01.09.2023 року становить 1192173 гривні), що на 20000 Євро (по курсу НБУ станом на 01.09.2023 року становить 794782 гривні) перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування ( а.с. 27-28). За даних обставин, судом встановлено, що переміщення позивачкою грошових коштів через митний кордон України поза митним контролем та намір перетнути кордон свідчить про наявність в діях останньої умислу на таке переміщення і становить склад порушення митних правил передбаченого ч.1 ст. 471 Митного кодексу України.

Таким чином, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Отже, у вказаній постанові митний орган прийшов до правомірного висновку, що громадянка ОСОБА_1 вчинила недекларування валютних цінностей, що переміщуються ним через митний кордон України в сумі 20 000 євро (по курсу НБУ станом на 01.09.2023 року становить 794 782 гривні), що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, тим самим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 471 МК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 471 МК України не декларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

При цьому, з суб`єктивної сторони правопорушення, що полягає в недекларуванні товарів, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Відповідно до ст.366 Митного кодексу України двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян.

Згідно п.18 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» від 02.01.2019 року № 5, фізичні особи - резиденти здійснюють валютні операції транспортного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро на підставі документів, що підтверджують зняття цією особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою ( у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Документів, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10 000 євро, гр.. України ОСОБА_1 до митного контрою не надала.

Таким чином, фізичні особи, незалежно від статусу резидент/нерезидент, як при в`їзді, так і при виїзді з України, зобов`язані задекларувати валюту та банківські метали,які сумарно перевищують еквівалент 10 тис. євро.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 459 МК України адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом. Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до частини першої ст. 471 Митного кодексу України, притягненню до відповідальності підлягають громадяни за недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинила недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує, дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

При цьому, митним кодексом України визначено, що порушення митних правил є правопорушення, яке вчинено як умисно так і з необережності.

Відповідно до ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим із необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна і могла їх передбачити.

Таким чином, з суб`єктивної сторони правопорушення, що полягає в недекларуванні товарів, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Відповідно до ст.ст. 487 - 489 Митного кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил злійснюється відповідно до Митного кодексу України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, шо вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 495 Митного кодексу України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

В ході провадження у справі, відповідачем доведено вину позивачки у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення в межах санкий цієї статті Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено вимог закону. Крім того, суд вважає, що позивачу були створені всі умови для реалізації ним своїх прав під час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На час вирішення даного спору в суді правомірність дій при складанні постанови №0824/40800/23 від 20.09.2023 року доведена відповідачем, підстави для висновку протилежного у суду відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. ст.5,72-78,241-246,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Держмитслужби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н.В.