Справа № 160/22915/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/22915/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №160/22915/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 20.06.2023 року щодо проведення військово-лікарської комісії стану здоров`я ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 20.06.2023 року щодо проведення військово-лікарської комісії стану здоров`я ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби та прийняти мотивоване рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 рку в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 з 14.03.2022 року проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено відомостями військового квитка позивача та наказом відповідача від 14.03.2022 року №75.

26.03.2023 року начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_1 видав позивачу направлення № 111 на консультацію та обстеження (МРТ).

27.03.2023 та 28.03.2023 року позивач проходив обстеження, та 29.03.2023 року, йому видано консультаційний висновок спеціаліста про стаціонарне лікування в неврологічному диспансері.

Згідно з консультативним висновком від 30.03.2023 року позивач направлєтьсяу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.04.2023 року Військова частина НОМЕР_1 видала ОСОБА_1 направлення №1607 до Військової частини НОМЕР_3 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби.

08.04.2023 року лікар-невролог надав висновок про те, що ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби.

12.04.2023 року Військова частина НОМЕР_3 направила позивача на стаціонарне лікування до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І. І.Мечникова, де видано первинну довідку по захворюванню з 12.04.23 по 24.04.23 та зазначено, що він продовжує хворіти.

15.05.2023 Військова частина НОМЕР_3 направила позивача на стаціонарне лікування до КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР.

Наказом відповідача від 01.06.2023 року №152 позивача визнано таким, що вибув до лікувального закладу у зв`язку із захворюванням з 01.06.2023 року.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.06.2023 року, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровський обласний госпітальт ветеранів війни» ДОР 01.06.2023 по 14.06.2023, виписаний до в/ч НОМЕР_1 на амбулаторне лікування та розгляд питання проведення ВЛК.

Згідно з виписом з медичної карти стаціонарного хворого № 1631/510, виданого Університетською клінікою Дніпровського державного медичного університету, ОСОБА_1 перебував в неврологічному відділенні з 16.06.2023 по 27.06.2023.

Крім того, в матеріалах справи міститься рапорт позивача від 20.06.2023 року, в якому позивач просить надати йому законну можливість проходження військово-лікарської комісії. На першій сторінці рапорту в наявності відмітка: « 22.06.23 «підпис» Аторбанок отримано».

Також позивачем надано скріншот електронного листа від 26.06.2023 року, згідно якого на електронну адресу направлено файли «копія паспорта», «рапорт до в.ч. НОМЕР_1 », «копія військового квитка», «копія медичних довідок», «копія медичних довідок».

Наказом відповідача від 29.06.2023 року №180 позивача зараховано у розпорядження командира відповідача із залишенням у списках підрозділів, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача, яка виразилася у не розгляді рапорту позивача, датованого 20.06.2023 року, є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що рапорт позивача був належним чином отриманий відповідачем, суд констатує відсутність протиправної правової поведінки відповідача, оскільки не підтверджено вчинення ним будь-якої дії або бездіяльності по суті рапорту позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Частиною тринадцятою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджено наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі Положення № 402).

Пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

За визначенням, наведеним у пункті 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза це медичний огляд, в тому числі військовослужбовців, визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом.

За змістом пунту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, в тому числі, військовослужбовців до військової служби.

Відповідно до абзацу б) пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами

Згідно з пунктом 6.10 глави 6 розділу ІІ Положення № 4 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

За змістом пункту 6.17 глави 6 розділу ІІ Положення № 4 медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі.

Як встановлено пунктом 6.35 глави 6 розділу ІІ Положення № 4 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив лікування за направленням Військової частини НОМЕР_1 , за результатом якого, його направлено до ВЧ НОМЕР_1 на амбулаторне лікування.

Отже, не є спірним питання проходження позивачем лікування за направленням ВЧ НОМЕР_1 , тому проходження ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби має здійснюватися саме за результатами лікування в медичному закладі, а не за направленням командира військової частини.

Щодо належного отримання відповідачем рапорту позивача від 20.06.2023, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовного того, що скріншот направлення рапорту електронною поштою не є належним, достовірним та достатнім доказом звернення позивача до відповідача із рапортом про направлення на військово-лікарську комісію, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належності відповідачу відповідної електронної пошти, на яку направлено такий електронний лист, а також в зв`язку з неможливістю ідентифікувати зміст вкладень до цього листа.

Крім того, матеріали справи містять копію рапорту позивача, датованого 20.06.2023 року, який подано до ВЧ НОМЕР_1 через Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно з листом Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11грудня 2023 року № 1314/23/1/835, наданим на адвокатський запит представника позивача 20.11.2023 року, тобто вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 від ОСОБА_1 було надіслано командиру Військової частини НОМЕР_1 22.06.2023 року за вих. № 613/5076.

Проте, жодних доказів отримання командиром ВЧ НОМЕР_1 рапорту позивача до вказаної відповіді не додано.

При цьому, у тому ж листі зазначено, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.06.2023 року № 168 ОСОБА_1 рахується в частині, як самовільно залишивший частину (СЗЧ).

Наведені обставини не підтверджують отримання командиром Військової частини НОМЕР_4 рапорту позивача від 20.06.2023 року.

Отже наведене свідчить про відсутність бездіяльності зі сторони відповідача.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України справа є справою незначної складності, а тому судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №160/22915/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко