Справа № 500/7729/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7729/23 пров. № А/857/4606/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження в м. Тернополі суддею Подлісною І. М.; складене в повному обсязі 02 лютого 2024 року) в адміністративній справі № 500/7729/23 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило:

- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП № 72214494 від 16 листопада 2023 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року в справі № 500/3820/22.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки ним в добровільному порядку було виконано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду в межах своїх повноважень. Тому вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для накладення штрафу, а спірна постанова підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Листом № 1900-0902-5/31433 від 26.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС про виконання рішення суду в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження. Проте, вимогою державного виконавця від 16.11.2023 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати рішення суду, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком та здійснити відповідні нарахування і виплати. Проте, при виконанні судового рішення було встановлено, що ОСОБА_1 не має відповідного стажу, а отже матиме право на призначення пенсії після досягнення віку 65 років. Проте, при винесенні рішення Тернопільський окружний адміністративний суд у рішенні в справі № 500/3820/22 зазначив, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Зауважу, що питання призначення пенсії належить до дискреційних повноважень та виключної компетенції органу Пенсійного фонду України. Суд не може підміняти уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам орган Пенсійного фонду України та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, перебираючи на себе дискреційні функції органу Пенсійного фонду України. Вважає, що поведінка Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області свідчить про дійсний намір виконати рішення суду в справі № 500/3820/22 у повному обсязі, а обставина, яка не дозволила Головному управлінню Пенсійного фонду України виконати рішення суду є такою, що унеможливила або значно ускладнила виконання рішення боржником та яка не залежала від його власного волевиявлення. Судом першої інстанції не враховано те, що при виконанні рішення встановлено відсутність необхідного страхового стажу у позивача, що є поважною причиною невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції. Тому просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області в повному обсязі.

При цьому покликався на те, що Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області повністю ігнорувало висновки рішення суду в справі № 500/3820/22, де зазначено, що страховий стаж ОСОБА_2 становить 20 років 17 днів, що дає йому право на призначення і виплату пенсії. Тому, у зв`язку з невиконанням рішення суду в повному обсязі та належним чином, до боржника було застосовано штраф у зв`язку з цим. А відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Отже, оскаржувана постанова, якою на позивача накладено штраф за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 у справі № 500/3820/22, була прийнята відповідачем на підставах, у спосіб та в порядку, що передбачені чинним законодавством, за відсутності поважних причин для невиконання боржником судового рішення зобов`язального характеру, а тому відсутні підстави для її скасування. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року в справі № 500/3820/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 20 від 26.08.2022 про відмову в призначенні пенсії та не зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудового страхового стажу за періоди роботи в колгоспі «Світанок» Гусятинського району Тернопільської області з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу періоди роботи з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року у колгоспі «Світанок» Гусятинського району Тернопільської області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.02.2022, та здійснити відповідні нарахування і виплати.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року в справі № 500/3820/22 було повернуто скаржнику.

16 червня 2023 року Тернопільський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 500/3820/22 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.02.2022 та здійснити відповідні нарахування і виплати.

Державний виконавець постановою від 11.07.2023, керуючись статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа № 500/3820/22 від 16.06.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.

Листом № 1900-0902-5/31433 від 26.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС про те, що зазначене у постанові державного виконавця рішення суду виконане в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження.

Вимогою державного виконавця від 16.11.2023, отриманою 22.11.2023, відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа № 500/3820/22 від 16.06.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію по віку з 22.02.2022 та здійснити відповідні нарахування і виплати.

Щодо призначення пенсії ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при виконанні рішення суду встановило, що відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), а саме частини другої статті 26 починаючи з 1 січня 2019 року на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

При виконанні рішення Тернопільського окружного адміністративного суду в справі № 500/3820/22 із зобов`язанням зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу періоди роботи з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року у колгоспі «Світанок» Гусятинського району Тернопільської області встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 6 місяців 24 дні, а отже право на призначення пенсії ОСОБА_1 матиме після досягнення віку 65 років.

При винесенні рішення Тернопільський окружний адміністративний суд у рішенні по справі № 500/3820/22 зазначив, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Проте при виконанні рішення Тернопільського окружного адміністративного суду встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 дає право на призначення пенсійних виплат лише при досягненні 65-річного віку.

Постановою від 16 листопада 2023 року у ВП № 72214494 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця наклала на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штраф у розмірі 5100 грн.

Підставою для цього було те, що згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1634/3.1-23 від 27.07.2023 встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позиція відповідача є обґрунтованою та підтверджується обставинами, які встановлені рішенням суду, яке належить виконати; вказане свідчить про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області поважних причин невиконання судового рішення.

Враховуючи наведене, оскаржувану постанову від 16 листопада 2023 року про накладення штрафу державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з метою недопущення порушень положень Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Стаття 370 КАС України передбачає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У частинах четвертій, п`ятій статті 19 Закону № 1404-VIII встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В абзаці першому частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведеного видно, що Законом № 1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Більше того, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Як видно з рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року в справі № 500/3820/22, судом було встановлено, що страховий стаж позивача, відповідно до записів у трудовій книжці становить 18 років 11 місяців 13 днів та 2 роки 1 місяць служби в Збройних Силах України, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2021 року за № 302, тобто його трудовий (страховий) стаж становить 20 років 17 днів.

Оцінюючи наведене, суд дійшов висновку, що спірні періоди роботи з січня по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року стосуються трудової діяльності саме позивача ОСОБА_1 та були безпідставно не взяті до уваги відповідачем через допущене неповне зазначення по батькові особи, чи помилкове зазначення імені.

Крім цього, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Однак, пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у книгах обліку трудового стажу можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність їх записів у таких книгах.

Відтак, суд погодився з доводами позивача про наявність підстав для задоволення позову шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з січня по вересень 1983 р., з вересня 1985 р. по березень 1991 р. та з жовтня 1993 р. по листопад 1999 р. в колгоспі «Світанок» Гусятинського району Тернопільської області та призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 22 лютого 2022 року.

Всупереч вказаним висновкам рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, обґрунтовуючи причини невиконання цього рішення відповідно до його резолютивної частини, аналізуючи норми Закону № 1058 та трудовий стаж ОСОБА_1 , дійшло висновку, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 6 місяців 24 дні, а отже право на призначення пенсії ОСОБА_1 матиме після досягнення віку 65 років.

Також зауважує, що питання призначення пенсії належить до дискреційних повноважень та виключної компетенції органу Пенсійного фонду України і саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

А суд не може підміняти уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення та перерахунку пенсій громадянам орган Пенсійного фонду України та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, перебираючи на себе дискреційні функції органу Пенсійного фонду України.

З приводу зазначеного колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що доводи, які наводить у позовній заяві та апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, фактично зводяться до непогодження з рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року в адміністративній справі № 500/3820/22 та складають предмет оскарження вказаного рішення, проте не є предметом розгляду в справі, що розглядається.

Як зазначено вище, за приписами частини другої статті 14 КАС України, що узгоджується зі статтею 370 КАС України та статтею 129-1 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

А невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду не виконане без поважних причин, при тому, що такі причини відповідачем не зазначені та судом не встановлені.

Отже, наявна підстава для застосування штрафу визначена частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, оскаржувана постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП № 72214494 від 16 листопада 2023 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року в справі № 500/3820/22 винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, а підстави для її скасування відсутні.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року в адміністративній справі № 500/7729/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 02 травня 2024 року.