Справа № 160/15536/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/15536/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року в адміністративній справі №160/15536/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Житомирській області від 17.02.2023 року №11, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII, як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.08.1985 року по 27.09.1990 рік, з 14.07.1994 року по 27.08.1996 рік та призначити їй пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII, як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 21.02.2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року позовні вимоги задоволені частково, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 17.02.2023 року №11 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 10.02.2023 р., зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.08.1985 р. по 27.04.1990 р. та з 14.07.1994 р. по 27.08.1996 р., та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовної заяви відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 429,44 грн.

Позивач, не погодившись рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначено, що позивач звернулась із заявою про призначення їй пенсії за віком із зниженням пенсійного віку та страхового стажу, як особі, яка постійно проживала, працювала у зоні гарантованого добровільного відселення та станом на 1 січня 1993 року прожила, відпрацювала у цій зоні не менше 3 років.

Трудовою книжкою позивача та додатковими довідками (які містяться в матеріалах справи) підтверджено факт роботи та проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення з 01.08.1985р. по 27.09.1990р.

Аналіз ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. № 796-XII свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абз.4 ч.2 ст.55 Закону є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні безумовного (обов`язкового) відселення протягом трьох років до 01 січня 1993 року.

Так, спір між позивачем та відповідачем у даній ситуації виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення і відсутністю посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи та відповідно права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-ХП, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Скаржник зазначає, що наявність пільгового посвідчення не є визначальним для визначення права особи на отримання доплати у розмірі, визначеному статтею 39 Закону.

Надання державою пільг громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення це своєрідна компенсація за спричинену шкоду техногенної катастрофи, наслідки якої досі тривають на цих територіях.

Такими пільгами є: допомога на харчування дітям, які навчають в школі, грошова допомога у зв`язку з обмеженим споживанням продуктів домашнього виробництва (оскільки земля досі містить радіаційний слід), пільга зменшення пенсійного віку при виході на пенсію, якщо особа проживала або працювала на території радіоактивного забруднення.

Основним документом, який підтверджує період роботи особи є трудова книжка. Трудова книжка містить відомості про те, що 01.08.1985 позивача прийнято на роботу юрисконсульта Рокитнівської райспоживспілки (розпорядження №57 від 01.08.1985р.). 27.09.1990р. позивача звільнено з роботи за власним бажанням (розпорядження про звільнення №18 від 27.09.1990р.). Зазначена інформація також міститься в розпорядженнях №57 від 01.08.1985р. та №18 від 27.09.1990р.

Позивач станом на 1 січня 1993 року прожила та відпрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3) (а саме 4 роки 5 місяців 2 дні з 26.04.1986р. по 27.09.1990р. у смт. Рокитне).

Отже, надані позивачем документи підтверджують факти проживання та роботи в зоні гарантованого добровільного відселення понад 4 роки станом на 01.01.1993р., як того вимагає ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

10.02.2023р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії позивача було розглянуто Головним управлінням ПФУ в Житомирській області та прийнято рішення №11 від 17.02.2023 року про відмову в призначенні їй пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та не підтвердженням факту проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року - 3 роки.

Вказаним рішенням встановлено, що страховий стаж роботи позивача становить - 26 років 03 місяці 15 днів. За наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.08.1985 р. по 27.09.1990 р., з 14.07.1994 р. по 27.08.1996 р. відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1985 р., оскільки в наказах про звільнення міститься виправлення, зміни не внесені, що не відповідає вимогам "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" №58 від 29.07.1993 року. Для зарахування вищевказаних періодів необхідно надати уточнюючі довідки визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637. Не підтверджено факт проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 01.09.1985 р. по 27.04.1990 р., згідно із довідкою №10-05/292 від 01.02.2022 р., виданої Рокитнівською селищною радою, оскільки довідка не завірена печаткою та містить розбіжності в періоді роботи з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 01.08.1985 р. Посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не надано. Працює. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу від 25 років.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.08.1985 року, позивач у вказаний період працювала: запис №5: 14.07.1994 р. прийнята ТОВ "Вектор" юрисконсультом-економістом, наказ №27 від 15.07.1994 р.; запис №6: 27.08.1996 р. звільнена, наказ №12 від 28.08.1996 року (виправленому вірити підпис, печатка).

Відповідно до довідки Рокитнівської селищної ради від 01.02.2022 р. №10-05/292 позивач працювала у Рокитнівській райспоживспілці юрист-консультантом, з 01.09.1985 року (розпорядження №58 від 01.09.1985 року) по 27.04.1990 року (розпорядження №18 від 27.04.1990 року), яка знаходиться в АДРЕСА_2 . Територія Рокитнівської селищної ради відноситься до зони добровільного відселення (категорія 3) згідно із Законом №796-ХІІ.

У свою чергу відповідач відмовляючи у призначенні пенсії позивачу зазначив, що не підтверджено факт проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 01.09.1985 р. по 27.04.1990 р., згідно із довідкою №10-05/292 від 01.02.2022 р., виданої Рокитнівською селищною радою, оскільки довідка не завірена печаткою та містить розбіжності в періоді роботи з її трудовою книжкою серії НОМЕР_3 від 01.08.1985 р.

Так відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.08.1985, позивач у вказаний період працювала: запис №1: 01.08.1985 р. Рокитнівська райспоживспілка, прийнято на посаду юрисконсульта, розп. №57 від 01.08.1985 р.; запис №2: 27.09.1990 р. звільнена, розп. №18 від 27.09.1990 року.

Довідкою Рокитнівською районною спілкою споживчих товариств від 21.04.2023р. №32 підтверджується, що ОСОБА_1 була прийнята на посаду старшого юрист-консульта райспоживспілки з 01.08.1985р. по 27.04.1990р.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України у статті 46 встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 09.07.2003р. № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058), Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно частини 1 статті 44 Закону № 1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із п.13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом № 796-XII.

Згідно зі статтею 1 Закону № 796-ХІІ цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Приписами статті 9 Закону №796-ХІІ встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до частин 1, 3 статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до п.п. 7 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Цей перелік є застосовним для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019р. у справі №569/7589/17 (№14-560цс18),

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постановах від 21.11.2006 року № 21-1048 та від 04.09.2015 року №690/23/15, та Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 520/9284/17, від 24.10.2019р. у справі №152/651/17, від 25.11.2019р. у справі №464/4150/17, від 27.04.2020р. у справі №212/5780/16-а, від 18.06.2020р. у справі №404/5266/16-а справа 2-а/404/29/17, від 30 серпня 2022 року справа № 357/6372/17, від 21 вересня 2023 року справа №280/6884/21, від 26 липня 2023 року справа № 460/2589/20, «…єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи...».

Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17 та від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019р. по справі №569/7589/17 (№14-560цс18) від 10.04.2019р. у справі №162/760/17 (№14-550цс18) зазначалось, що право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що з аналізу норм частини 3 статті 65 Закону №796-ХІІ вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ до заяви необхідно подати зокрема посвідчення.

Враховуючи відсутність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (або учасника), суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в іншій частині, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про судове рішення в адміністративній справі від 20.05.2013р. №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року в адміністративній справі №160/15536/23 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року в адміністративній справі №160/15536/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко