Справа № 537/601/24
Суддя: МАХАНЬКОВ О. В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/14/2024
Справа № 537/601/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Поколоти О.В.,

представника позивача адвоката Бахмата О.І.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати складену відносно нього постанову про адміністративне правопорушення, серії БАБ № 703708 від 04.02.2024, та закрити провадження у справі, стягнути судовий збір з відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що 04.02.2024 о 23:34 год. за адресою: с. Мала Кохнівка, Кременчуцького району Полтавської області, поліцейським СРПП ВНП № 2 КРУП ГУНП в Полтавській області, було складено постанову про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1,2 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно позивача ОСОБА_3 . Зазначає, що з постановою не згоден, адже не керував транспортним засобом відповідно до вказаної постанови. Поліцейські під`їхали до автомобіля, який знаходився у нерухомому стані та в якому знаходився позивача та його товариш ОСОБА_4 . Зазначає, що за кермом автомобіля рухався ОСОБА_4 , який і приїхав на місце. Заперечує факт керування автомобілем та вказує, що у справі відсутні докази того, що такий факт мав місце. Визнає, що не має посвідчення про право керування транспортними засобами, тому не керував автомобілем. Вказує, що при складанні адміністративних матеріалів, позивачу жодним чином не було роз`яснено його права та обов`язки, а копію постанови, що була надана йому не відображає жодної постанови, оскільки текст на ній неможливо розібрати. Із цих підстав вважає за доцільне переглянути правомірність винесення постанови у судовому порядку.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.02.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив в якому представник просить суд адміністративний позов ОСОБА_3 залишити без задоволення. Відзив обґрунтованим тим, що 04.02.2024 о 23:15 год. в с. Мала Кохнівка Кременчуцького району по вул. Шкільна, буд. 4 водій ОСОБА_3 , керував транспортним засобом ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія, під час перевірки інспектором сектором реагування патрульної поліції ВНП № 2 Кременчцького РУП було встановлено також відсутність реєстраційного талону на транспортний засіб. Також під час зупинки поліцейським транспортного засобу, водій ОСОБА_3 не увімкнув аварійну сигналізацію. Таким чином інспектором СРПП Кузнєцовим І.О. було складено постанову серії БАБ № 703708 за ч. 1, 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Представник відповідача вказує, що в процесу розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та дотримано порядок, передбачений ст. 279 КУпАП, дане підтверджується підписами позивача в оскаржуваній постанові. Зазначає, що в даному випадку позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду адміністративного позову повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Бахмат О.І. в судовому засіданні зазначив, що до відзиву долучено диск із відеозаписом, проте в оскаржуваній постанові не зазначено, що долучається саме цей відеозапис, відсутні ідентифікаційні ознаки відеозапису. Просить суд задовольнити позов та визнати відеозапис недопустимим доказом. Зазначає, що постанова відносно ОСОБА_3 складена із порушенням норм чинного законодавства та зазначає, що із наданих відеозаписів не можливо встановити, що за кермом знаходився ОСОБА_3 .

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду адміністративного позову повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що отримали повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_1 , водієм автомобіля порушено правила дорожнього руху. Прийнято рішення про необхідність зупинення автомобіля, у зв`язку із наявністю порушень ПДР України. При спілкуванні із водієм ОСОБА_3 , який знаходився за кермом автомобіля, було виявлено, що у водія відсутні необхідні документи, а саме посвідчення водія та реєстраційний талон. В задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні особа, яка складала протокол ОСОБА_2 вказала, що за спеціальними засобами отримали повідомлення про порушення правил дорожнього руху водієм, раніше до приїзду патруля відносно ОСОБА_3 було складено постанову про порушення ПДР. Зупинивши автомобіль за порушення ПДР, за кермом був водій ОСОБА_3 , на прохання надати посвідчення водія позивач відмовився надати документи, проте надалі за допомогою спеціальної пошукової програми Національної поліції було встановлено, що водій ОСОБА_3 не має посвідчення водія, адже раніше був позбавлений права керування за адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, проте право на керування не поновив. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та третіх осіб, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 04.02.2024 об 23 год. 56 хв. за адресою: в с. Мала Кохнівка Кременчуцького району по вул. Шкільна, буд. 4 інспектором СРПП ВНП КРУП лейтенантом поліції Кузнєцовим І.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 7037708, згідно з якою до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп., за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.

У постанові зазначено, що 04.02.2024 об 23 год. 15 хв. за адресою: в с. Мала Кохнівка, вул. Шкільна, буд. 4 водій керував ТЗ не маючи права керування таким ТЗ, тобто без посвідчення водія, під час перевірки документів у водія, водій не мав при собі реєстраційного талону ТЗ, чим порушив пп.2.1А, 2.1Б ПДР України, під час зупинки поліцейським ТЗ водій не увімкнув аварійну сигналізацію.

Із долученого до відзиву відеозапису вбачається, що поліцейськими зупинений транспортний засіб ВАЗ 21083 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , йому було роз`яснено всі права, які передбачені чинним законодавством, на вимогу працівника поліції ОСОБА_3 не було пред`явлено на вимогу працівника поліції для перевірки документи, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний талон транспортного засобі, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.

Щодо доводів позивача про те, що інспектором поліції в ході притягнення позивача до адміністративної відповідальності було недотримано вимоги КУпАП щодо здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, що обмежило ОСОБА_3 в повній мірі реалізувати надані йому законом права, то суд вважає такі покликання безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, а є виключно його власними тлумаченнями обставин справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно п. 2.1А та 2.1Б ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ч. 2 керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ч. 3 керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців. Ч. 4 керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ч. 5 повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»).

За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформацїї, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у службових транспортних засобах.

До відзиву представником відповідача надано відеозйомку фіксації події адміністративного правопорушення на диску DVD.

Даний відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування (на відео чітко зафіксовано факт порушення). Дане відео зафіксовано на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку.

Доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля. Даний доказ, на виконання вимог ч. 3 ст. 77 КАС України, був покладений в основу прийнятті рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, скаржником не обґрунтовано, яким чином відсутність тих чи інших відомостей в оскаржуваній постанові спростовують порушення ним 2.1А та 2.1Б ПДР України Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, суд вважає, що факт порушення позивачем Правил дорожнього руху доведено належними доказами.

Винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

З огляду на наведене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Керуючись статтями 122, 222, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 07.05.2024.

Суддя Маханьков О.В.