Справа № 440/5848/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 р.Справа № 440/5848/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 КАС України по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 по справі № 440/5848/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині скасування вже встановленої ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії розміром 2000,00 грн, яка була передбачена з 01.07.2021 у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та поновити виплату з 01.07.2021 щомісячної надбавки до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 грн, згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 в задоволенні позову відмовлено.

За наслідками апеляційного перегляду, постановою Другого апеляційного адміністративного сулу від 19.05.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 по справі № 440/5848/22 скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 відновити виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. згідно із постановою КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити ОСОБА_1 з 01 грудня 2021 року виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. згідно із постановою КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та виплатити щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн.

ОСОБА_1 подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області протягом тридцяти діб з дати прийняття відповідної ухвали суду подати звіт до Другого апеляційного адміністративного суду про виконання постанови та за наслідками розгляду звіту або в разі його не подання накласти на керівника ГУ ПФУ в Полтавській області відповідального за виконання судового рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування заяви зазначив, що 09.11.2023 він звернувся до пенсійного органу щодо виплати недоплаченої пенсії на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 у справі № 440/5848/22. Відповідач за наслідками розгляду його заяви повідомив, що заборгованість по пенсії за період з 01.12.2021 до 30.06.2023 нарахована, проте не виплачена у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів. Отже, судове рішення станом на квітень 2024 р., тобто майже рік, залишається не виконаним.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) не надало заперечення на заяву про встановлення судового контролю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява про встановлення судового контролю не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційній нормі про обов`язковість судового рішення кореспондують положення норм статті 370 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Окрім цього у рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (висновок Верховного Суду, наведений в ухвалі від 01.02.2021 у справі № 9901/226/19).

Поряд із цим, за правилами ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Указаною нормою процесуального закону передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, на чому також наголошено й в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2019 у справі № 826/9960/15.

За висновками щодо застосування норм права, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №800/592/17, клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Водночас, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак, за змістом норм ст. 129-1 Конституції України, ст. 370 КАС України та ст. 13 Закону №1402-VIII щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі № 340/962/19, а також в ухвалі Верховного Суду від 13.12.2021 у справі № 826/3235/16.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 у справі № 440/5848/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області відновити ОСОБА_1 з 01 грудня 2021 року виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. згідно із постановою КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та виплатити щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, ОСОБА_1 зазначає, що пенсійним органом не виконано судове рішення по справі № 440/5848/22, оскільки не виплачено заборгованість з пенсії за період з 01.12.2021 до 30.06.2023, нарахованої за цим рішенням.

В свою чергу, з листа пенсійного органу вбачається, а позивач не заперечує, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 у справі № 440/5848/22 пенсійним органом здійснено нараховування ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з 01.12.2021 до 30.06.2023 в розмірі 38 000,00 грн.

Водночас, виплата коштів на виконання судового рішення здійснюватиметься в порядку черговості в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Вказане свідчить, що судове рішення в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області відновити ОСОБА_1 з 01 грудня 2021 року виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн виконано відповідачем.

З приводу виплати нарахованої на виконання судового рішення щомісячної доплати до пенсії за період з 01.12.2021 до 30.06.2023 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України від 09.07.2003 № 1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058- IV) бюджет Пенсійного фонду - це план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 72 Закону 1058- IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 73 Закону 1058- IV кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 1-1) здійснення страхових виплат та фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

З огляду на положення статей 72, 73 Закону № 1058- IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, їх використання на цілі, не передбачені Законом № 1058-ІV забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Колегія суддів зауважує, що органи Пенсійного фонду України здійснюють виплату пенсій лише у межах видатків, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету та бюджету Пенсійного фонду України.

Виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником у яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості їх надходження, що жодним чином не може свідчити про умисне невиконання чи про бездіяльність ГУ ПФ України в Полтавській області при виконанні рішення суду.

Так, сума коштів на погашення заборгованості пенсії ОСОБА_1 має бути визначена у Державному бюджеті на відповідний рік.

Тобто, для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, вказані виплати мають бути затверджені Кабінетом Міністрів України.

При цьому колегія суддів зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України, після отримання їх від головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійним фондом України.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування відповідної бюджетної програми не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України.

Аналогічного висновку, а саме про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19.

Отже, судом не встановлено достатніх і переконливих доказів на обґрунтування необхідності встановлення судового контрою в порядку ст. 382 КАС України, а заявником не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин стосовно невиконання судового рішення й наміру відповідача ухилення від цього обов`язку.

Водночас, колегія суддів зауважує, що виконання рішення суду забезпечується також через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Водночас, станом на момент звернення заявника з заявою про встановлення судового контролю та її розгляду судом відсутні відомості щодо отримання ним виконавчого листа та пред`явлення його до виконання в органи державної виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення.

Тобто позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 311, 325, 328, 370, 382, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 у справі № 440/5848/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Перцова Т.С. Жигилій С.П.