Справа № 160/3386/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2024 рокуСправа №160/3386/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
06 лютого 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, у якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність Сухопутних військ Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нерозгляду скарги, поданої ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 30.10.2023 р. щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності;
зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 30.10.2023 р. щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності.
На обґрунтування позовної заяви зазначено, що з метою здійснення захисту та представництва інтересів позивача 30.10.2023 р., в його інтересах, адвокатом, була подана скарга щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності до старшого командира, а саме Командувачу Сухопутних Військ Збройних Сил України генерал-полковнику ОСОБА_3 та начальнику Генерального штабу Збройних Сил України генерал-лейтенанту ОСОБА_4 . Однією з вимог скарги було проведення службової перевірки щодо фактів протиправних дій, безпідставних службових розслідувань та неодноразових притягнень до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 зі сторони командування військової частини НОМЕР_1 . Проте, у встановлений законодавством строк, ні ОСОБА_1 , ні Адвокатське об`єднання «Оптімус» не отримали відповіді щодо розгляду зазначеної скарги чи вжитих заходів. 25.01.2024 р. від Військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь, що жодні перевірки та розслідування за фактом поданої скарги не проводились. Позивач уважає, бездіяльність Відповідачів протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
21 березня 2024 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначили, що відповідно до статті 12 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Тобто, Позивач з питання, яке йому цікаве мав подати за підпорядкованості по вертикалі рапорт з питання, яке його цікавило. Факт подання скарги до вищого командування, оминаючи по вертикалі все інше керівництво не є ознакою чи доказами того, що за результатами службового розслідування проведеного у військовій частини НОМЕР_1 Позивач спростував накладене на нього дисциплінарне стягнення та притягнення до матеріальної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги по відношенню до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України є необґрунтованими. Крім того, відповідач зазначив, що адвокатом було значно завищено вартість послуг наданих позивачеві виходячи з кількості відпрацьованих документів та часу затраченого на відпрацювання кожного документу.
17 квітня 2024 від ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі військової частини НОМЕР_2 до суду надійшов відзив, у якому відповідач зазначив, що відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Водночас, зазначили, що військова частина НОМЕР_3 (де проходить військову службу Позивач) знаходиться у прямому підпорядкуванні Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та Командування Сухопутних військ Збройних Сил України тому, зазначений військовослужбовець за скаргою повинен звернутися до вище вказаних органів військового управління встановленим порядком. Тобто військова частина НОМЕР_1 підпорядковується по організаційно-штатній структурі Оперативному командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України. Військова частина НОМЕР_1 не підпорядковується та не входить до організаційно-штатної структури ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ). Військовослужбовець капітан ОСОБА_1 за 2023 рік у відряджені у військовій частині НОМЕР_2 не перебував та не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Крім того, відповідач зазначив, що скарга ОСОБА_1 , до них не надходила та не реєструвалась, що підтверджується відповідною довідкою.
22 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідачів, у якій зазначено, що військова частина НОМЕР_1 підпорядковується Командуванню Сухопутних військ, а Командування Сухопутних військ підпорядковується Командуванню об`єднаних сил ЗСУ, а отже, навіть у разі застосування в цьому випадку ст. 111 Дисциплінарного Статуту, вимоги представником позивача були виконані. Оскільки оскаржувані накази були ухвалені командиром військової частини НОМЕР_1 відповідно скаргу в інтересах ОСОБА_1 було подано до вищого командування в порядку підпорядкування. Відтак, є підстави вважати, що скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подана до належних адресатів. ІНФОРМАЦІЯ_4 є належним адресатом до якого спрямована скарга у зв`язку з порушенням прав та інтересів ОСОБА_1 . Згідно зі ст. 117 Дисциплінарного Статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. У разі незгоди Відповідач мав би надати письмову відмову у розгляді скарги або направити її до належного органу, проте Відповідач проігнорував взагалі подану скаргу, що суперечить вищезгаданим положенням та висновкам Верховного Суду. Твердження ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що пошта ІНФОРМАЦІЯ_5 не є офіційною поштою ІНФОРМАЦІЯ_4 є безпідставним, оскільки офіційною поштою за офіційними джерелами інформації ІНФОРМАЦІЯ_4 є саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , а отже, звернення за цією електронною адресою представником позивача є правильним.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, судом встановлено таке.
Капітан ОСОБА_1 , з 22.04.2020 р. проходить службу за контрактом у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння з озброєння ремонтно-відновлювального батальйону.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2023 № 6507 за результатами службового розслідування капітана ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Представником позивача Фещик Н.М. в інтересах ОСОБА_1 31 жовтня 2023 року направлено на електронні адреси відповідачів скаргу від 30.10.2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, до старшого командира, а саме Командувачу Сухопутних Військ Збройних Сил України та начальнику Генерального штабу Збройних Сил України.
Проте у встановлений законодавством строк, ні ОСОБА_1 , ні Адвокатське об`єднання «Оптімус» не отримали відповіді щодо розгляду зазначеної скарги чи вжитих заходів.
Позивач не погодившись із такою бездіяльністю відповідачів звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною 4 ст. 2 Закону № 2232-XII встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).
Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно статті 31 Статуту, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Статтею 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
Нормами статті 111 Дисциплінарного статуту визначено, що заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.
Так, відповідно до п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Згідно підпункту 3.9.1 пункту 3.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.
Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.
Відповідно до пунктів 2-3 розділу ІІ Інструкції №735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.
31 жовтня 2023 року на електронні адреси Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та Командування об`єднаних сил Збройних Сил України представником позивача направлено скаргу, у якій позивач, зокрема, просив провести відповідну перевірку щодо фактів протиправних дій, безаргументованих службових розслідувань та неодноразових притягнень до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 зі сторони командування військової частини НОМЕР_1 .
Проте, зазначенні скарги не були розглянуті відповідачами в установленому законом порядку.
Представник командування Сухопутних військ Збройних Сил України, зазначив проте, що позивач повинен був звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, а не до вищого командування оминаючи по вертикалі все інше керівництво.
Тобто відповідач, не заперечував факту отримання вказаної скарги, проте незгодний з порядком, у якому була вона подана. Однак, такі твердження відповідача є безпідставні оскільки, відповідно до ст. 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, зокрема у разі у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями.
Крім того, суд зауважує, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції №735 передбачено, що звернення може бути подано особисто як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне) чи надіслане поштою (електронною поштою). Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). Відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно з пунктом 14 розділу ІІ Інструкції №735 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".
Враховуючи вищевикладене, відповідач-1, отримавши скаргу позивача, не прийняв у встановлений термін жодного з рішень, відповідно до пункту 14 розділу ІІ Інструкції №735.
Отже, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, у підпорядкуванні якого знаходиться військова частина НОМЕР_1 , де проходить службу військовослужбовець ОСОБА_1 не розглянуло в установлено законом порядку скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 30.10.2023 р. щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до відповідальності.
Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Правову позицію щодо юридичних питань меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та про те, що державний орган повинен діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, викладено в постановах від 06 червня 2018 року та від 07 червня 2018 року Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від (справа № 808/163/16 та № 822/276/17 відповідно).
Також судом зауважується, що у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, зважаючи, що скарга позивача від 30 жовтня 2023 року, про отримання якої відповідач-1 не заперечував, не розглянута, що свідчить про допущену ним бездіяльність.
У той же час, що стосується позовних вимог до Командування об`єднаних сил у Збройних Сил України, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки доказів отримання Командуванням об`єднаних сил Збройних Сил України скарги позивача, суду не надано. Відповідач-2 виконав вимоги ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України та надав докази відсутності з його боку протиправної бездіяльності, зокрема, довідку про те, що скарга капітана ОСОБА_1 , до нього не надходила та не реєструвалась.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір останнім сплачено не було, а від так з відповідача не стягується.
Позивачем доказів фактично понесених витрат на правничу допомогу суду не надано, а відтак відсутні підстави для їх відшкодування.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19, від 30 квітня 2020 року у справі №826/4466/18.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 77-90, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Сухопутних військ Збройних Сил України щодо нерозгляду скарги, поданої ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 30.10.2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 30.10.2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності.
У задоволенні в іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев