Справа № 440/169/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/169/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/169/24 за позовом ОСОБА_1 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Миргородського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

02.01.2024 ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (надалі - УДМС), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії УДМС в особі Миргородського відділу УДМС щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

- зобов`язати відповідача оформити та видати на ім`я ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки без використання будь-яких засобів ЄДДР замість втраченого паспорта.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, який перешкоджає в реалізації особою права на отримання паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, що не заборонено Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Представник УДМС у наданому до суду 16.02.2024 відзиві на позов просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивує посиланням на те, що законодавством не передбачено можливість обміну паспорта громадянина України у формі ID картки на паспорт у формі книжечки. Позивач за своїм добровільним волевиявленням вже зверталася до УДМС для оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID картки, надавала згоду на обробку персональних даних, а тому їй вже присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (УНЗР), що є незмінним, тоді як можливість видалення такого не передбачена чинним законодавством. Зазначена справа не має ознак типової справи у співставленні зі зразковою справою №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), де висновки суду стосуються інших правовідносин, оскільки суд захистив права позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішніх паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів (а.с. 24-27).

Ухвалою суду від 18.03.2024 залучено до участі у справі №440/169/24 в якості другого відповідача Миргородський відділ УДМС.

Правом на подачу відзиву на позов другий відповідач не скористався.

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , є матір`ю та законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_1 від 30.01.2006, виданим Миргородським відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 31).

З досягненням ОСОБА_2 14-річного віку 02.11.2020 Миргородським відділом УДМС їй був виданий паспорт громадянина України у вигляді ID-картки № НОМЕР_2 , присвоєно УНЗР 867, що підтверджується заявою-анкетою №5271251 від 21.10.2020 (а.с. 35).

13.02.2022, як стверджує позивач, ОСОБА_2 втратила свій паспорт громадянина України, про що мати подала заяву до Миргородського РВ ГУНП в Полтавській області (зворот а.с. 32).

У зв`язку із втратою паспорта ОСОБА_2 звернулася до Миргородського відділу УДМС із заявою, в якій просила видати їй паспорт громадянина України зразка 1994 року у виді книжки з можливістю вклеювання фотографії без жодного електронного носія інформації, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, без зняття біометричної інформації та без внесення відомостей про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Заява мотивована тим, що через релігійні переконання ОСОБА_2 відмовляється від ID-картки на підставі положень ст. 35 Конституції України, яка гарантує право на свободу світогляду і віросповідання (а.с. 28).

До заяви позивач додала власноруч заповнену заяву про видачу паспорта зразка 1994 року, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію паспорта матері - ОСОБА_1 , дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5, копію довідки з поліції, витяг з реєстру територіальної громади, квитанцію про сплату державного мита (а.с. 29-33).

Миргородський відділ УДМС листом від 09.08.2023 №КО-10/6/5332-23/5332/9-23 повідомив позивача про відсутність правових підстав для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у зв`язку з тим, що заявником не подано всіх необхідних для цього документів, а саме - рішення суду (а.с. 34).

Не погоджуючись із правомірністю мотивів відмови, ОСОБА_1 в інтересах своїх доньки ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначені Законом України від 20.11.2012 №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (надалі - Закон №5492-VI).

Згідно з пп. "а" п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №5492-VI, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, у т.ч. паспорт громадянина України.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 14 Закону №5492-VI, форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 24 цього ж Закону, службовий паспорт України є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України та надає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Службовий паспорт України є дійсним для виїзду з України в усі держави світу та повернення в Україну з усіх держав світу. Службовий паспорт України оформляється і видається у порядку, встановленому Президентом України. Службовий паспорт України виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 або 64 сторінок і сторінки даних.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України" постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII було затверджено, крім іншого, Положення про паспорт громадянина України (надалі - Положення №2503-XII).

Пунктом 3 Положення №2503-XII визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1-4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 (далі - Порядок №302), паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт. Паспорт оформляється особам, які не досягли 18-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 18-річного віку, - на кожні 10 років.

Пунктом 5 Порядку №302 передбачено, що у разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт.

Як встановлено судом, Миргородським відділом УДМС 21.10.2020 оформлено заяву-анкету, в якій ОСОБА_2 просила внести про себе інформацію до Єдиного державного демографічного реєстру України у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України з безконтактним носієм та надала згоду на отримання від цифрованих відбитків пальців рук та внесення до безконтактного електронного носія. На підставі вказаного позивачу було оформлено 02.11.2020 паспорт громадянина України у формі ID картки НОМЕР_2 .

Вказаний паспорт, як зазначає позивач, було втрачено донькою, про що мати заявила до Миргородського РВ ГУНП в Полтавській області.

У зв`язку з цим суд з аналізу положень п. 5 Порядку №302 формулює висновок про те, що у разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт. При цьому, нормами Закону №5492-VI, Положення №2503-XII, Порядку №302 не передбачена можливість видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року замість втраченого паспорта громадянина України у формі ІD-картки.

Відтак, правові підстави для видачі позивачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки замість втраченого паспорта громадянина України у формі пластикової ІD-картки відсутні.

Щодо посилань позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17, суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 зазначено, що ознаками цієї типової справи є : а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт; б) відповідач - територіальні органи ДМС України; в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт.

Крім того, за обставинами цієї зразкової справи позивачка звернулася із заявою про видачу їй паспорта громадянина України у вигляді книжечки з можливістю вклеювання фотографії, без жодного електронного носія інформації, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, без зняття біометричної інформації та без внесення відомостей про неї до Єдиного державного демографічного реєстру; така заява мотивована тим, що через свої релігійні переконання позивач відмовляється від присвоєння їй цифрового ідентифікатора особистості у виді УНЗР, від зняття біометричної інформації щодо себе та її подальшого зберігання, використання, обробки в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Всупереч наведеному, згідно із встановленими судом обставинами даної справи відносно ОСОБА_2 вже внесена інформація до Єдиного державного демографічного реєстру за її ж заявою, у вказаному Реєстрі щодо ОСОБА_2 є наявний УНЗР та їй було видано паспорт громадянина України у формі пластикової ІD-картки.

При цьому, при прийнятті рішення по зразковій справі суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання особи.

Отже, спірні правовідносини у справі, що розглядається, з огляду на різні підстави позову та фактичні обставини, не відповідають ознакам типової справи, зазначеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17, а тому викладені у вказаній постанові правові висновки не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи.

Суд також звертає увагу на те, що Верховний Суд у справі №160/1/21 (постанова від 21.12.2022) погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.

За таких обставин у Миргородського відділу УДМС були відсутні підстави для видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів суду правомірність відмови щодо видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року взамін втраченого паспорта у формі ID-картки, тоді як позивачем не наведено переконливих обґрунтувань протиправності прийнятого відповідачем рішення, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат, яких позивач і не понесла, відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Миргородського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) в особі її представника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (; вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, 36039).

Відповідач: Миргородський відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Я.Усика, 34, м. Миргород, 37600).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун