Справа № 160/3486/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2024 рокуСправа №160/3486/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3486/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
06.02.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини в/ч № НОМЕР_2 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 06.12.2023 та 17.01.2023 щодо необхідності надання направлення на ВЛК, або інформації про причини і відсутність направлення на ВЛК;
- зобов`язати Військову частину в/ч № НОМЕР_2 розглянути по суті рапорти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 06.12.2023 та 17.01.2023 щодо необхідності надання направлення на ВЛК, або інформації про причини і відсутність направлення на ВЛК, про що надати письмову відповідь у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України і змісту статті 20 Закону України «Про звернення громадян».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у Військовій частині № НОМЕР_2 . Зазначає, що він почав службу без встановлення своєї придатності до військової служби шляхом обстеження ВЛК, що є порушенням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402. Також, при зарахуванні його до Військової частини № НОМЕР_2 реальний рівень його придатності до військової служби не було враховано та всі подальші військові навантаження негативно вплинули на стан фізичного і психологічного здоров`я і фактично призвели до його погіршення. Позивач зазначає, що він звертався до командування Військової частини № НОМЕР_2 із рапортами від 06.12.2023 та від 17.01.2023 щодо необхідності направлення його на обстеження ВЛК і неспроможності виконувати службові обов`язки за станом здоров`я. Станом на момент звернення до суду із даним позовом, вказані рапорти не розглянуті і інформації щодо направлення його на обстеження ВЛК (або причини відмови в направленні) і встановлення лікування не надано. Позивач вважає, що відповідач не розглянувши вказані рапорти у встановлений законодавством строк (не надано направлення на обстеження ВЛК або відповідь щодо реагування на рапорт) та інформації щодо причин не надання направлення на ВЛК, порушив вимоги пунктів 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та статті 20 Закону України «Про звернення громадян».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_4 .
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.03.2022 №114 зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення солдата запасу ОСОБА_1 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, із ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначено на посаду стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (ВОС - НОМЕР_9), з 08.03.2022.
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 від 20.01.2023, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час.
З матеріалів справи встановлено, що позивач проходив лікування в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області».
02.06.2022 під час здійснення начальником медичної служби Військової частини № НОМЕР_2 перевірки військовослужбовців, які проходять лікування у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», було встановлено факт відсутності ОСОБА_1 , який перебував на стаціонарному лікуванні.
Згідно витягу з наказу командира Військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 03.06.2022 №114 виключено з усіх видів забезпечення стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону солдата ОСОБА_1 (Г-132535), який самовільно залишив лікувальний заклад з 02.06.2022. Підстава: донесення від 02.06.2022 №6/36/2/2/3-663.
Згідно витягу з наказу командира Військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 14.09.2022 №225 виключено зі списків особового складу військової частини стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу 7 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону солдата ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ), з 14.09.2022, який самовільно залишив лікувальний заклад (справа надіслана для провадження досудового слідства до 3 слідчого відділу прокуратури міста Полтави (з дислокацією в місті Дніпро) 20.06.2022), надіславши його облікові документи та витяг з наказу до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підстава: наказ по стройовій частині від 03.06.2022 №114, кримінальне провадження від 20.03.2022.
Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону листом №4204 від 26.09.2022 начальнику Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» надано наступну інформацію.
21.09.2022 солдат Військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_1 прибув до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.
Досудовим розслідуванням встановлено, що стрілець 1 відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , солдат ОСОБА_1 неодноразово звертався до медичних закладів за медичною допомогою, у тому числі проходив й стаціонарне лікування. Зі слів останнього вбачається, що стан його здоров`я не дозволяє йому виконувати обов`язки військової служби.
На підставі вищевикладеного, керуючись п. 6 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, направлено для проведення військово-лікарської комісії солдата Військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_1 для визначення ступеню придатності до військової служби.
Довідкою №228-с/НГУ медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» підтверджено придатність ОСОБА_1 до військової служби.
Судом встановлено, що позивачем були подані звернення командиру Військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України, а саме:
- заява-1 від 06.12.2023, в якій позивач просив: не надавати йому наказів, оскільки позивач не спроможний їх виконувати за станом здоров`я до рішення або судової справи по суті, або обстеження ВЛК, або до кінця реального лікування; надати терміново направлення на лікування або на ВЛК комісію; надати позивачу копію постанови ВЛК ТМО МВС України, яка визнала його «обмежено придатним» для оскарження її в судовому порядку; не рахувати його вимушені дії як правопорушення за ст. ст. 402, 407 КК України;
- рапорт-2 досудова вимога на підставі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та абз. 2 п. 37 Закону України «Про статут внутрішньої служби» від 17.01.2023, в якому позивач просив: не надавати йому наказів, оскільки позивач не спроможний їх виконувати за станом здоров`я до повторного (альтернативного) обстеження ВЛК або рішення судової справи по суті; терміново надати відповідь на рапорт від 06.12.2023 або на поточну вимогу; надати направлення на ВЛК комісію згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 для альтернативного обстеження і визначення лікування; не рахувати його вимушені дії як правопорушення за ст. ст. 402, 407 КК України.
Позивач зазначає в адміністративному позові, що жоден його рапорт не був розглянутий.
У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що звернення позивача були розглянуті в межах компетенції та 02.02.2024 позивачу на вказану у зверненнях адресу: АДРЕСА_4 , було направлено відповідь за вих. №6/36/12-315.
До відзиву на позовну заяву відповідачем додано відповідь на звернення позивача від 02.02.2024 №6/36/12-315 «Про надання відповіді», в якій зазначено наступне:
«На адресу військової частини надійшли Ваші «заява» від 06.12.2023 та «рапорт-2 досудова вимога» від 17.01.2024.
Дані звернення, в межах компетенції, були розглянуті у військовій частині НОМЕР_2 . За результатами розгляду, повідомляємо:
відповідно вказаного, на даний час Ви виключені із списків особового складу військової частини, а у разі Вашого затримання - Ви будете поновлені у списках військової частини;
направлення військовослужбовців, які не проходять військову службу у військовій частині та перебувають незаконно відсутніми в частині - не входить у повноваження командира частини;
разом із цим, рекомендуємо Вам негайно після отримання даної відповіді, особисто прибути до Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, для проведення слідчих дій та подальшого направлення Вас на проходження військово-лікарської комісії та встановлення (спростування) у Ваших діях (бездіяльності) кримінального правопорушення.».
Не погоджуючись із бездіяльністю військової частини № НОМЕР_8 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорт ОСОБА_1 від 06.12.2023 та 17.01.2023 щодо необхідності надання направлення на ВЛК, або інформації про причини і відсутність направлення на ВЛК, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (ч. 1 ст. 11 Закону №2011-ХІІ).
Відповідно до ст. 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цією ж статтею Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 №1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон №1932-XII) передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено та діє станом на день розгляду справи судом.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до ч. 12 ст. 2 Закону №2232-XII громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Так, відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.
Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно п. 1.3 розділу І Положення №402, є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних.
У розумінні п. 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) (п. 2.1 розділу І Положення №402).
У свою чергу медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.
Так, у п. 6.1. Глави 6 розділу ІІ Положення №402 вказано: направлення на медичний огляд проводиться:
а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;
б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий здійснюється прямим начальником від командира військової частини, в якій такий військовослужбовець проходить військову службу.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153).
Відповідно до п. 240 Положення №1153 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
За нормами ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до Військової частини № НОМЕР_2 із заявою та рапортом щодо його направлення на військово-лікарську комісію для визначення стану здоров`я щодо придатності до несення військової служби в подальшому.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, згідно з якими були направлені звернення позивача від 06.12.2023 та 17.02.2024, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість перевірки дотримання відповідачем строків надання відповідей на вказані звернення.
Натомість у матеріалах справи наявна відповідь відповідача на «заява» від 06.12.2023 та «рапорт-2 досудова вимога» від 17.01.2024 позивача від 02.02.2024 №6/36/12-315 «Про надання відповіді».
Доказів направлення позивачу вказаної відповіді суду не надано, проте, суду не надано позивачем і доказів направлення відповідачу вказаних звернень.
Суд зазначає, що організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначає Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.04.2017 №285 (далі - Положення №285).
Відповідно до пункту 1 розділу III Положення №285 направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, форма якого наведена в додатку 4 до цього Положення (далі - Направлення на медичний огляд), оформлюється підрозділами кадрового забезпечення поліції, командуванням головного органу військового управління, оперативно-територіальних об`єднань, з`єднань, військових частин НГУ (далі - військові частини).
Пунктом 11 розділу IV Положення №285 визначено, що колишні поліцейські, колишні особи рядового і начальницького складу можуть ініціювати питання визначення їх придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв). У такому разі лікарська (військово-лікарська) експертиза проводиться штатною М(ВЛ)К за наявності Направлення на медичний огляд, оформленого за місцем служби.
Після припинення в установленому законодавством порядку територіального органу Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, місті Севастополі, територіального, у тому числі міжрегіонального, органу патрульної служби, управління МВС на залізниці, лікарська (військово-лікарська) експертиза стосовно звільнених зі служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ проводиться за Направленням на медичний огляд, виданим за їх заявою службою управління персоналом Міністерства внутрішніх справ України.
Колишні поліцейські, колишні особи рядового і начальницького складу мають право звернутися із заявою до М(ВЛ)К щодо перегляду раніше прийнятого рішення М(ВЛ)К. Такі особи повинні подати до М(ВЛ)К наявну медичну документацію, складену в період проходження служби, у разі наявності поранень (контузій, травм або каліцтв) - документацію щодо обставин їх отримання та надання у зв`язку із цим медичної допомоги.
У таких випадках рішення (постанови) М(ВЛ)К приймаються щодо захворювань, поранень (контузії, травми або каліцтва), діагнози яких були встановлені в період проходження служби в поліції, органах внутрішніх справ, НГУ.
Проте, позивач не звільнений із військової служби, а перебуває незаконно відсутнім на службі, та виключений зі списків військової частини, у тому числі й станом на час розгляду даної справи.
Згідно пункту 3 Розділу І Положення №285 М(ВЛ)К відповідно до покладених на них завдань:
1) проводять лікарську експертизу щодо кандидатів на службу в поліції, поліцейських і колишніх поліцейських, кандидатів на навчання в ЗВО, здобувачів вищої освіти в ЗВО;
2) проводять військово-лікарську експертизу щодо кандидатів на військову службу за контрактом, у військовому резерві, на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців НГУ, колишніх осіб рядового і начальницького складу;
3) проводять лікарсько-льотну експертизу;
4) контролюють у межах компетенції лікувально-діагностичну роботу в ЗОЗ МВС;
5) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської, лікарсько-льотної та військово-лікарської експертиз, розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї діяльності;
6) спільно з лікарями ЗОЗ МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.
Таким чином, Положенням №285 не передбачено направлення командирами військових частин на проходження ВЛК військовослужбовців, які перебувають незаконно відсутніми в частині, виключені зі списків військової частини, та щодо яких здійснюється досудове розслідування.
Разом з тим, представником органу досудового розслідування (процесуальним керівником) в рамках всебічного і повного визначення обставин досудового розслідування можуть видаватись розпорядження із направлення на ВЛК, що і було здійснено відносно позивача та підтверджується матеріалами справи.
Також, суд зауважує, що позивач має право оскаржити рішення (висновок) ВЛК, яку останнім вже було пройдено, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою №228-с/НГУ.
Оскільки позивач мав знаходитись у Військовій частині № НОМЕР_2 , проте до місця розташування командування не повернувся, підстав для проведення медичного огляду та направлення його на ВЛК немає.
Отже, судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо нерозгляду рапортів позивача.
Як наслідок, не підлягає задоволенню і похідна вимога про зобов`язання відповідача розглянути по суті вказані рапорти.
За наслідками розгляду справи судом не встановлено порушень законодавства військовою частиною № НОМЕР_2 , а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи зазначене, на момент ухвалення рішення, позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправності бездіяльності відповідача щодо нерозгляду та ненадання відповіді на рапорти позивача про направлення його на проходження ВЛК.
Відтак, на підставі викладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 12.04.2024.

Суддя О.В. Царікова