Справа № 160/9010/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2024 року м. Дніпросправа № 160/9010/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 року в адміністративній справі №160/9010/23 (головуючий суддя першої інстанції Неклеса О.М.) за позовом Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило:

- визнати податкове повідомлення-рішення № від 02.01.2023 року, в якому Східне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вимагає сплатити грошове зобов`язання у розмірі 1 390 640,10 грн., яке рахується як 50% штрафної санкції до суми несвоєчасно погашеного податкового боргу у розмірі 2781280, 20 грн. протиправним;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.01.2023 року, в якому Східне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вимагає сплатити грошове зобов`язання у розмірі 1 390640,10 грн. рахується як 50% штрафної санкції до суми несвоєчасно погашеного податкового боргу у розмірі 2 781 280,20 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач посилається на протиправність та необґрунтованість оскаржуваного рішення з огляду на те, що до ПКУ внесено зміни (ЗУ №2120-IX) щодо порядку справляння плати за землю (підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ доповнено новими п.п. 69.14 та 69-15). Відповідно до внесених змін тимчасово, з 1 березня 2022 року по 31 грудня наступного за роком, у якому буде припинено воєнний стан, не підлягають нарахуванню та сплаті земельний податок й орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, за землі та паї: що розташовані на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, і перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних чи юридичних осіб, перелік яких визначає Кабінет Міністрів України; які визначено як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Також позивач зазначив на внесення змін до п. 129.9 ПКУ, за новою редакцією п.п. 129.9.7 п. 129.9 статті 129 ПКУ пеня не підлягає нарахуванню, а нарахована пеня підлягає анулюванню в разі вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою внаслідок уведення воєнного, надзвичайного стану. Враховуючи наведене, позивач зауважив, що земельний податок у 2022 році не підлягав нарахуванню та сплаті з березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому буде припинено воєнний стан. Також, не підлягає застосуванню й пеня та штрафи до платників податку, у яких земельні ділянки, які є об`єктом оподаткування земельного податку, розташовані на визначених територіях. Відповідно до п. 102.9 ПК України, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупинено перебіг строків, визнаних Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Також позивач звернув увагу на положення п. 52 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України, згідно з яким за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не зараховуються. Позивач зауважив, що штрафні санкції застосовані до нього були нараховані відповідачем за період з 30.03.2019 року по 09.09.2022 року, тобто у період дії карантину.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки правові норми відповідного чинного законодавства дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків і контролюючого органу, зокрема, але не виключно, положення підпункту 69.1, підпункту 129.9.7 Податкового Кодексу України, яким визначено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, платники податків звільняються від передбачених цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Вважає, що суд першої інстанції не досліджував документи які б підтверджували викладені вище обставини та не встановлював чи подавались позивачем фактично уточнюючі розрахунки, чи змінювали вони суму відрахувань та за якими деклараціями, тому безпідставно визнав прийняте відповідачем відносно позивача податкове повідомлення-рішення № правомірним.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» є суб`єктом господарювання у відповідності до норм діючого законодавства, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ №14308368, основним видом діяльності є виробництво повітряних космічних літальних апаратів, супутнього устаткування (код 30.30), зареєстровано як юридична особа 16.08.1993 року, перебуває на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, та є платником податку на додану вартість (а.с.20).

Відповідач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (далі ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова») з питання несвоєчасної сплати та несплати до бюджету узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року, за результатами якої відповідачем складено Акт №230/32-00-04-04-02-06-14308368 від 12.09.2022 року (далі Акт перевірки), який направлено позивачу засобами поштового зв`язку та отримано останнім 19.09.2022 року.

За підсумками проведеної перевірки контролюючий орган встановив порушення ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»:

- п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, відповідно до якого встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року у сумі 1 694 320, 20 грн., із затримкою більше 90 календарних днів;

- п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, відповідно до якого встановлено несплату узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року у сумі 5 261 152, 65 грн., більше 90 календарних днів.

Стосовно суті виявлених контролюючим органом в ході камеральної перевірки порушень позивача в акті перевірки зазначено, що згідно наданої ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2019 рік (вх. № від 20.02.2019 року) з урахуванням поданих 18.07.2019 року та 28.08.2019 року уточнюючих Податкових декларацій з плати за землю на 2019 рік сума зобов`язання, що підлягає сплаті за даними платника за лютий 2019 року по платежу «Земельний податок з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010500) по терміну сплати 30.03.2019 року складала 8 048 582, 33 гривень.

За лютий 2019 року по терміну сплати 30.03.2019 року ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» в період з 22.10.2021 року по 29.11.2021 року було сплачено 1 093 109, 48 грн. Щодо несвоєчасної сплати до бюджету узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року в сумі 1 093 109,48 грн. складено акт камеральної перевірки №864/32-00-04-03-03-14308368 від 13.12.2021 року.

Станом на 01.12.2021 рік за даними Інтегрованої картки платника податків по платежу «Земельний податок з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010500) залишок несплаченого узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року при граничному терміні сплати 30.03.2019 року складає 6 955 472,85 грн.

За лютий 2019 року при граничному терміні сплати 30.03.2019 року станом на дату складання акту камеральної перевірки фактична сплата здійснена за період з 13.12.2021 року по 15.03.2022 року в сумі 1 694 320,20 грн. із затримкою більше 90 календарних днів.

Згідно наданої ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2019 рік (вх. № від 20.02.2019 року) з урахуванням поданих 18.07.2019 року та 28.08.2019 року уточнюючих Податкових декларацій з плати за землю на 2019 рік сума зобов`язання, що підлягає сплаті за даними платника за лютий 2019 року по платежу «Земельний податок з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010500) по терміну сплати 30.03.2019 року складає 8 048 582,33 грн.

З урахуванням сплати узгодженого податкового зобов`язання земельного податку за лютий 2019 року станом на дату акту камеральної перевірки залишок несплаченого узгодженого податкового зобов`язання земельного податку за лютий 2019 року по терміну сплати 30.03.2019 року складає 5 261 152,65 грн.

Позивач не погодився із висновками акту перевірки та надав заперечення до Акту перевірки №230/32-00-04-04-02-06-14308368 від 12.09.2022 року (вх. №121/515 від 27.09.2022 року).

Комісією Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (протокол №45/32-00-04-04-02-01 від 11.10.2022 року) висновки акту перевірки залишено без змін.

За результатами камеральної перевірки з урахуванням висновку Комісії та за результатами розгляду заперечень платника податків, прийнято податкове повідомлення-рішення по платежу «Земельний податок з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010500) за № від 18.10.2022 року, згідно з яким позивачу нараховано штрафні санкції на суму 3 477 736,43 грн. (50 %).

Не погодившись з висновками Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою (вих. №18/01 від 18.01.2022 року), в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення по платежу «Земельний податок з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010500) від 18.10.2022 року № на суму штрафних санкцій 3 477 736,43 грн. (50 %).

За результатами розгляду вищезазначеної скарги Державна податкова служба України №17778/6/99-00-06-03-02-06 від 28.12.2022 року прийняло рішення, яким частково скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 18.10.2022 року та зазначено винести нове ППР у частині застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання із земельного податку на суму 1 390 640,10 грн., що складає 50 % погашеної суми податкового боргу.

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків сформовано нове податкове повідомлення-рішення по платежу «Земельний податок з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010500) від 02.01.2023 року № на суму штрафних санкцій 1 390 640,10 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішенням податкового органу, щодо винесення податкового повідомлення-рішення № від 02.01.2023 року, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив із того, що за результатами проведеної відповідачем камеральної перевірки ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» встановлено несвоєчасну сплату до бюджету узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року, тобто до дії карантинних норм законодавства, які обмежували проведення вказаних перевірок.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі статтею 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Статтею 61 ПК України визначено порядок податкового контролю та повноваження органів державної влади щодо його здійснення.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 61.2 ст. 61 ПК України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статі 39 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску (п. 46.1 статті 46 ПК України).

У відповідності до положень статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із приписами п.16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством; виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки.

Статтею 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 286.2 статті 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 статті 287 ПК України).

Тобто, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації сума податкового зобов`язання по платі за землю підлягає сплаті протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, що відповідає положенням п.287.3 статті 287 ПК України (в т.ч. в редакції, чинній на момент виникнення у позивача обов`язку по сплаті самостійно визначеного ним податкового зобов`язання).

За змістом п. 11 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Пунктом 124.1 статті 124 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2021 року) встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до п. 124.2 та п. 124.3 статті 124 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2021 року), діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали та фактичні обставини справи свідчать про те, що ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» було самостійно визначено податкове зобов`язання та подано засобами електронного зв`язку податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2019 рік (вх. № від 20.02.2019 року) з урахуванням уточнюючих декларацій з задекларованим податковим зобов`язанням за лютий 2019 року по терміну сплати - 30.03.2019 року.

Разом з тим, відповідно до Балансу (Звіт про фінансовий стан), наданому до контролюючих органів засобами телекомунікаційного зв`язку (вх. від 25.04.2019 року №), станом на 31.03.2019 року у ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» був наявний залишок грошових коштів у розмірі 225 514,00 грн., у зв`язку з чим відповідач дійшов висновку про те, що підприємством цілеспрямовано (умисно) створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Порушення термінів сплати (перерахування) грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, передбачає фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірах, встановлених статтею 124 ПК України.

З урахуванням рішення Державної податкової служби України №2189/8 від 29.12.2022 року, до ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» застосовано штраф в сумі 1390640,10 грн., що складає 50 % погашеної ним суми боргу (борг сплачено з затримкою в сумі 2781280, 20 грн.).

Отже, мотивуючи свою позицію щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення, ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» посилається на Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року та постанову Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 року.

Стосовно посилань позивача на внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 року (далі Закон №2120-ІХ) зміни щодо порядку справляння плати за землю (п.п. 69.14 та 69.15 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України).

Відповідними змінами, зокрема, змінено питання щодо нарахування та сплата земельного податку за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому буде припинено воєнний стан, та передбачено, що: «Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на вищезазначені норми є безпідставними, оскільки проведена відповідачем камеральна перевірка стосувалася не погашення податкових зобов`язань позивача, які виникли до введення на території України воєнного стану, тобто до 24.02.2022 року, а саме: несвоєчасна сплата ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» земельного податку за лютий 2019 року.

Таким чином, з огляду на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами перевірки сплати позивачем узгодженої суми земельного податку за лютий 2019 року (тобто до введення в дію воєнного стану на території України), норми п.п. 69.14 та 69.15 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України в межах спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

При цьому, посилання позивача на положення статті 129 ПК України суд також вважає недоречними, оскільки цією нормою врегульовано питання нарахування та погашення пені, в той час як за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до підприємства лише прийнято рішення на підставі п. 124.3 статті 124 ПК України щодо застосування штрафної санкції у вигляді штрафу на суму 1390640, 10 грн.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, за результатами проведеної камеральної перевірки ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» встановлено несвоєчасну сплату до бюджету узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року, тобто до дії карантинних норм законодавства.

За порушення термінів сплати (перерахування) грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, передбачено фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірах, встановлених статтею 124 ПК України.

Під час дії карантину були внесені зміни до Податкового кодексу України щодо нарахування та сплати земельного податку та не застосування штрафних санкцій лише за березень-квітень 2020 року.

Відповідно до пункту 52.4 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

При поданні податкових декларацій з підстав, визначених цим підпунктом, до таких платників податків не застосовуються санкції, визначені статтею 50 цього Кодексу, та штрафні санкції згідно з вимогами пункту 120.2 статті 120 цього Кодексу, за внесення змін до податкової звітності в частині збільшення податкових зобов`язань з плати за землю за податковий період квітень 2020 року.

Разом з тим, платники плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності), які визначають податкові зобов`язання із плати за землю на підставі податкових декларацій, сплачують податкове зобов`язання зі сплати плати за землю за податковий період квітень 2020 року у повному обсязі за місцезнаходженням земельної ділянки у строк до 30 червня 2020 року без нарахування пені та штрафних санкцій, передбачених цим Кодексом за порушення термінів сплати податкових зобов`язань щодо загальних термінів сплати податкового зобов`язання за такий період.

З огляду на вказані вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010р. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/9010/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №160/9010/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко