Справа № 280/1713/24
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 травня 2024 року (10:00)Справа № 280/1713/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не невиплати грошового забезпечення в повному розмірі загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , що передбачені Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та додаткової грошової допомоги в розмірі 100 000 грн. що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу з 10.11.2022 по 01.02.2024;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення в повному розмірі загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , що передбачені Наказом Міністерства Оборони України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та додаткової грошової допомоги в розмірі 100 000 грн., що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу з 10.11.2022 по 01.02.2024 з урахуванням нарахованих та виплачених сум за даний період часу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка є колишньою дружиною загиблого військовослужбовця, від шлюбу з яким має двох неповнолітній дітей та діє в їх інтересах. Зазначає, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 при виконанні обов`язків із захисту Батьківщини. Зазначає, що неодноразово зверталась з відповідними запитами про виплату дітям загиблого усіх належних виплат. Відповідач повідомив позивачку, що 10.11.2022 було розпочато службове розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_4 та залишки його тіла були направлені на експертизу ДНК. Свідоцтво про смерть видане 25.05.2023. Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , а свідоцтво про смерть видане лише 25.05.2023, оскільки неможливо було провести впізнання тіла, то він вважався зниклим безвісті у цей період. Відтак, за цей період має бути виплачена додаткова винагорода, у відповідності до Постанови КМУ №168 у розмірі 100000грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 19.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

03.04.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15900), в якому останній зазначає, що солдат ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті дії вибухової хвилі. Зазначає, що Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №207 від 26.07.2023 визначено виплатити дітям загиблого солдата ОСОБА_4 , щомісячну премію в розмірі 631% посадового окладу відповідно, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу за період з "01" по "30" листопада 2022 року, додаткову винагороду у розмірі 700000 грн. за період з "01" по "30" листопада 2022 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, місячного грошового забезпечення за 2022 рік. Також зазначає, що солдат ОСОБА_4 , загинув о 14:00 годин 10.11.2022, під час виконання службових обов`язків та бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації проти України внаслідок застосування ворожого баражуючого боєприпасу типа «Ланцет» з боку противника - окупаційних військ збройних сил російської федерації та підконтрольних їм незаконних збройних формувань по району зосередження вогневої позиції 3-ої гарматної артилерійської батареї біля населеного АДРЕСА_4. Наголошує, що позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_4 в період з 10.11.2022 по 25 травня 2023 року значився як безвісти відсутня особа, тому його діти мають право на отримання відповідних виплат в повному обсязі починаючи з 10.11.2022 по дату подання позову. В той же час, позивач не надала суду ніяких доказів про те, що ОСОБА_4 набув такого статусу відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Командування військової частини НОМЕР_2 не подавало відповідну заяву до органів МВС України про те, що солдат ОСОБА_4 зник безвісти, оскільки не було сумнівів в тому, що 10.11.2022 о 14.00 годині біля населеного АДРЕСА_4 загинув саме солдат ОСОБА_4 . Крім того зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Таким чином, все належне загиблому ОСОБА_4 грошове забезпечення було виплачено. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 15.03.2022 №65, солдат ОСОБА_4 приступив до виконання службових обов`язків справи та посади номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_5 ВЧ НОМЕР_2 (а.с.45).

Відповідно до Сповіщення №82 від 15.11.2022, батько ОСОБА_4 був сповіщений про загибель свого сина, 10.11.2022 під час виконання бойового завдання в результаті атаки ворожого БПЛА поблизу АДРЕСА_3 (а.с.19).

Рапортом командира 3-ої гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2022 на ім`я Командира ВЧ НОМЕР_2 доведено, що 10.11.2022 о 14:00 в районі Біляєвка, на вогневій позиції в результаті атаки дроном було бойове поранення та загибель одного військовослужбовця (а.с.52).

На виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 10.11.2022 №337 проведено службове розслідування за фактом поранень та загибелі військовослужбовця 10.11.2022.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 27.05.2023 №230 «Про підсумки службового розслідування за фактом загибелі та отримання поранень особовим складом внаслідок застосування ворожого баражую чого боєприписа 10.11.2022», подія трапилась біля населеного АДРЕСА_4, 10.11.2022 о 14.00 годин. Ураження нанесено ймовірно баражуючим боєприпасом типу «Ланцет» з боку збройних сил російської федерації, в результаті отримали поранення військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: солдат ОСОБА_5 , матрос ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 , матрос ОСОБА_8 , рядовий ОСОБА_9 , матрос ОСОБА_10 , матрос ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_12 , а також один військовослужбовець внаслідок обстрілу загинув, а саме матрос ОСОБА_4 .

Внаслідок ймовірного застосування баражуючим боєприпасом типу «Ланцет» солдат ОСОБА_13 отримав поранення не сумісне з життям та його тіло було доставлено до судово - медичної експертизи м. Дніпро, Дніпропетровської області.

26.05.2023 військовою частиною НОМЕР_2 за реєстраційним № НОМЕР_5 отримано довідку про причини смерті ОСОБА_14 від 19.05.2023 № 2819 та лікарське свідоцтво про смерть від 11.11.2022 № 2819, висновок експерта судово-медичної експертизи від 27.04.2023 №157/161-МГ.

Встановлено, що причини та обставини загибелі (смерті) солдата ОСОБА_4 не пов`язані з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Зазначено, що номер обслуги ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_6 солдат ОСОБА_4 загинув (помер) під час виконання службових обов`язків та бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації проти України внаслідок ймовірної атаки баражуючого боєприпаса типу «Ланцет» боку противника - окупаційних військ Збройних сил російської федерації та підконтрольних їм незаконних збройних формувань по району зосередження вогневої позиції 3-ої гарматної артилерійської батареї біля населеного АДРЕСА_4.

Також, наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 27.05.2023 №230 наказано, зокрема, номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 , вважати таким, що загинув о 14:00 годин 10.11.2022, під час виконання службових обов`язків та бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації проти України внаслідок застосування ворожого баражуючого боєприпаса типу «Ланцет» з боку противника - окупаційних військ Збройних сил російської федерації та підконтрольних їм незаконних збройних формувань по району зосередження вогневої позиціїІНФОРМАЦІЯ_6 біля населеного АДРЕСА_4 (а.с.47-51).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 26.07.2023 №207 солдата ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення при військовій частини НОМЕР_2 з 11.11.2022 (а.с.46).

Також, відповідно до вказаного наказу, наказано:

виплатити дітям, а у зв`язку з тим що діти не досягли повнолітнього віку виплатити законному представнику дітей, загиблого щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 631% посадового окладу відповідно до телеграми Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2022 та наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 зі змінами "Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам";

надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до телеграми Міністерства оборони України № 248/9240 від 28.12.2018, наказу Міністерства оборони України від "07" червня 2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" та телеграми рішення Міністерства оборони України від "04" березня 2022 року №248/1210, за період з 01 по 30 листопада 2022 року;

виплатити дітям, а у зв`язку з тим що діти не досягли повнолітнього віку виплатити законному представнику дітей, загиблого додаткову винагороду у розмірі 700000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 року, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

виплатити дітям, а у зв`язку з тим що діти не досягли повнолітнього віку виплатити законному представник) дітей, загиблого матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, місячного грошового забезпечення за 2022 рік, відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особа".

Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 видане 25.05.2023 (а.с.23).

Вважаючи, що ОСОБА_4 у період з 10.11.2022 по 25.05.2023 був зниклим безвісті, та вважаючи, що за цей період позивачка, як законний представник його дітей, має право на отримання додаткової винагороди у відповідності до Постанови КМУ№3168 та Наказу МОУ №260, вона звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

24.02.2022 прийнято Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

24.02.2022 прийнято Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію».

28.02.2022 прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до п.1 цієї Постанови №168 (у редакції чинній у спірний період) установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Як передбачено абзацом першим ч.6 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначений Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 30.11.2016 року №884, (далі - Порядок №884, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п.2 Порядку №884).

Пунктом третім Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Відповідно до п.4 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Згідно із абзацом четвертим п.6 Порядку №884, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Відповідно до п. 16 Розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, зокрема, які зникли безвісти - до визнання їх у судовому порядку безвісно відсутніми або оголошеними померлими.

Так, позивачка посилається на той факт, що її колишній чоловік ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти з 10.11.2022 по 25.05.2023.

В той же час, жодних доказів того, що ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти суду не надано.

Відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12.07.2018 №2505-VІІІ, правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, має набуватися.

Відповідно до вказаного Закону, особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, визначено статтею Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Отже, відповідно до ст. 4 вказаного Закону, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Так, позивачка посилається на той факт, що її колишній чоловік ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти з 10.11.2022 по 25.05.2023.

В той же час, жодних доказів того, що ОСОБА_4 вважався зниклим безвісти та набув правового статусу зниклої безвісти особо, суду не надано.

Навпаки, представник відповідача у відзиві стверджує, що командування ВЧ НОМЕР_2 не подавало заяв до органів МВС про те, що ОСОБА_4 зник безвісти, оскільки факт його загибелі 10.11.2022 не викликав сумніву.

Вказане підтверджується тим, що батько загиблого був сповіщений про загибель свого сина у місяці, коли ОСОБА_4 загинув (сповіщення №82 від 15.11.2022).

Отже, ОСОБА_4 не набував правового статусу особи, яка зникла безвісти за особливих обставин.

Суд зазначає, що сам по собі факт того, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , а довідка про причини смерті датована 19.05.2023, а Свідоцтво про смерть видане 25.05.2023, не може свідчити про наявність у ОСОБА_4 статусу особи, яка вважається зниклою безвісти.

Також, відповідно до п. 1 Розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

Отже, у разі смерті військовослужбовця, належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, зокрема, законним представникам.

Відповідачем виконані вказані вимоги та наказом від 26.07.2023 №270 наказано виплатити позивачці, як законному представнику неповнолітній дітей загиблого ОСОБА_4 , за період з 01.11.2022 по 30.11.2011 грошове забезпечення, а також додаткову винагороду у розмірі 70000 грн., у відповідності до постанови КМУ №168.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

З огляду на вищевказане суд визнає необґрунтованими доводи позивачки про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи позивача висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першої статті 72 та частини першої статті 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На виконання частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачкою обґрунтованість заявлених вимог належними та допустимими доказами не довів.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07.05.2024.

Суддя Ю.В. Калашник