Справа № 334/1223/24
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.04.2024
Справа № 334/1223/24
Провадження № 2-а/334/24/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Ленінським районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Артемьєва Володимира Олексійовича, поліцейського в. 1 р. 1 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП, старшого сержанта про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2024 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява до ОСОБА_2 , поліцейського в. 1 р. 1 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП, старшого сержанта про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05.02.24 поліцейським УПП в м. Запоріжжя ДПП старшим сержантом поліції Артемьєвим В.О. відносно позивача винесена постанова про адміністративне правопорушення серії БАД №065016, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до постанови, керуючи транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 27.01.2024 о 17 год 21 хв. в м.Запоріжжя, Дніпровський район, вул. Ольги Кобилянської 37, ОСОБА_1 здійснював рух на вищевказаному транспортному засобі з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3. «в» ПДР України.

Позивач вказав, що 27.01.2024 о 17 год. 21 хв. він керував власним транспортним засобом, рухаючись по вул. Зестафонська і далі по вул.Ольги Кобилянської, де біля будинку 37 зупинився на вимогу поліції. Відповідач повідомив, що причина зупинки не працююча ліва фара ближнього світла. Вийшовши з автомобілю позивач побачив, що режим ближнього світла на лівій фарі дійсно не працює. Він пояснив поліцейському, що всі світлові прибори перед початком руху працювали. В процесі руху ним не було помічено відсутності світла лівої фари, тому що вулиця була добре освітлена. Навіть не було потреби включати протитуманні фари.

Надавши документи для перевірки він відкрив капот автомобіля і намагався усунути виявлену несправність, але його зусилля не мали успіху. Тоді він увімкнув передні протитуманні фари та попросив відповідача дозволити йому повернутись на вул. Зестафонську, щоб в гаражі замінити лампу. На що отримав відмову і оголошення про початок розгляду справи (о 17 год. 35 хв.) відносно нього. Після незгоди позивача стосовно розгляду справи без адвоката, йому було вручено запрошення на 05.02.2024.

Після чого, з увімкненими передніми протитуманними фарами та аварійною світловою сигналізацією він розвернув автомобіль та поїхав в гараж де замінив перегорівшу лампу. Крім доданих фото він має записи автомобільного відеореєстратора, які будуть пред`явлені у судовому засіданні.

Вважає винесену постанову необґрунтованою та просить суд її скасувати.

22.03.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити, вважаючи твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. До відзиву долучений диск з відеозапис правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, на підставі наявних в матеріалах справи доказів..

Відповідно до положень ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України неявка учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що 05.02.2024, поліцейським в. 1 р. 1 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП Артемьєвим Володимиром Олексійовичем, старшим сержантом було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №065016, якою притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень, за порушення п.31.4.3 «в» ПДР України, а саме позивач 27.01.2024 о 17 год. 21 хв. здійснював рух в м.Запоріжжя, Дніпровський район, вул. Ольги Кобилянської 37 на автомобілі NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, в темну пору доби.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, про порушення забезпечення безпеки дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 цього Кодексу протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, інспектор поліції діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 31.4.3 «в» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови стороною відповідача до відзиву додано диск з відеозаписом, при відтворенні якого вбачається, що позивач порушив п. 31.4.3 «в» ПДР України, а саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, в темну пору доби.

Отже, факт адміністративного порушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП наявний та доведений належними та допустимими доказами у цій справі.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями: 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 , поліцейського в. 1 р. 1 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП, старшого сержанта про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №065016 від 05.02.2024.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, адреса: м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, буд. 96.

Відповідач: ОСОБА_2 , поліцейського в. 1 р. 1 батальйону УПП в Запорізькій області ДПП, старший сержант, адреса: м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, буд. 96.

Суддя: Ісаков Д.О.