Справа № 200/6802/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року справа №200/6802/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Кардаша В`ячеслава Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 200/6802/23 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 18.10.2023 № 99 щодо відмови позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме - з 09.02.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме - з 09.02.2021.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду у справі № 200/2735/21-а, зокрема, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.02.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, яка була надана судом у вказаному судовому рішенні.

На виконання рішення суду відповідачем здійснено повторний розгляд заяви позивача від 09.02.2021, однак відмовлено в призначенні пільгової пенсії.

14.10.2023 позивач через вебпортал надав додаткові документи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 з 09.02.2021.

Рішенням від 18.10.2023 № 99 відповідач відмовив у задоволені поданої заяви, посилаючись на те, що надані позивачем для призначення пільгової пенсії за Списком № 1 документи були видані з печаткою "ДНР", яка не є суб`єктом міжнародного права.

Рішення відповідача є протиправним та таким, що порушує конституційні права позивача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Посилаючись на те, що позовна заява подана не до того відповідача, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки суд першої інстанції відповідно до норм КАС України мав можливість замінити первісного відповідача, або залучити іншого відповідача, як співвідповідача. Отже, суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Оскільки станом на час звернення до пенсійного органу через веб-портал 14.10.2023 позивачу вже була призначена пенсія та не можна було обрати роз діл «призначення пенсії», тому позивачем був обраний розділ «перерахунок у зв`язку з доданими додатковими документами» та окремо надано заяву, в якій викладені обставини щодо заяви від 14.10.2023 року.

Також суд першої інстанції повинен був вийти за межі позовних вимог та розглянути питання про призначення пенсії за Списком № 1.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 (дата видачі - 19.10.2020, дійсний до 19.10.2030), РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .

09.02.2021 позивачем до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області подано заяву (із доданими документами) про призначення пільгової пенсії за віком (Список № 1) згідно із Законом № 1058.

Рішенням Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15.02.2021 № 47, прийнятим за результатами розгляду заяви позивача від 09.02.2021, в призначенні пенсії позивачу відмовлено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.04.2021 року у справі № 200/2735/21-а, зокрема, скасовано рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15.02.2021 № 47, зобов`язано пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача від 09.02.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання судового рішення ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянуто заяву позивача від 09.02.2021 та рішенням від 29.07.2021 № 20 відмовлено в призначенні пенсії.

18.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (Список № 1) за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Рішенням від 30.01.2023 № 99, прийнятим за наслідками розгляду заяви позивача від 18.01.2023, позивачу призначено пенсію з 18.01.2023.

Як свідчить розрахунок-розпорядження від 26.01.2023 щодо призначення пенсії позивачу, умовами призначення пенсії є "Закон № 1058, Прик. полож. п. 2, ч. 1; ЗУ № 1788, ст. 14 (Роботи підземні, професії за пост. № 202 (25))".

14.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою, в якій просив прийняти усі пільгові документи, які вказані у рішенні суду у справі № 200/2735/21-а, для можливості повторно розглянути заяву позивача про призначення пільгової пенсії (Список № 1) від 09.02.2021, а також прийняти до уваги трудову книжку позивача для призначення пільгової пенсії (Список № 1).

Також 14.10.2023 позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою (із доданими документами) "про призначення/перерахунок пенсії".

Зміст заяви від 14.10.2023 свідчить, що позивач просив призначити йому пенсію, зазначивши при цьому в графі "Вид пенсії" цієї заяви, - "Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами".

Заява за принципом екстериторіальності опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 18.10.2023 № 99, прийнятим за наслідками розгляду заяви позивача від 14.10.2023 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії (а не у її призначенні).

Рішення мотивовано неможливістю прийняти додаткові документи про страховий стаж, оскільки ці документи видані установами, які знаходяться на території, непідконтрольній українській владі.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що рішенням ГУ ПФУ у Волинській області здійснювався розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії від 14.10.2023, та за результатом її розгляду позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, а не в її призначенні, оскільки пенсія позивачу вже була призначена з 18.01.2023.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На підставі частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до вимог Закону № 1058 постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 25.11.2005 № 22-1 ( далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); (…) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 1.8 розділу І Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про (…), перерахунок пенсії (…) приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.3 розділу 4 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

На підставі пункту 4.7 розділу 4 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про проведення перерахунку або про відмову в його проведенні. При цьому, рішення про відмову має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Як свідчать матеріали справи, рішенням від 30.01.2023 № 99 за результатами розгляду заяви позивача від 18.01.2023, ОСОБА_1 призначено пенсію на підставі Закону № 1058 з 18.01.2023.

Заява позивача від 14.10.2023 (подана через веб-портал), з врахуванням того, що позивачу пенсія вже була призначена, стосувалася проведення перерахунку пенсії позивача у зв`язку з наданими додатковими документами.

Тобто, заява позивача від 14.10.2023 (подана через веб-портал), за наслідком якої позивачу відмовлено в перерахунку пенсії рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 18.10.2023 № 99, не стосувалася призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Отже, рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 18.10.2023 № 99 відмовлено не в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а відмовлено в перерахунку пенсії в зв`язку з наданням додаткових документів.

При цьому, рішення про відмову в призначенні пенсії на підставі заяви від 09.02.2021 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (рішення від 29.07.2021 № 20, за наслідками повторного розгляду заяви від 09.02.2021 на виконання рішення суду).

Позовна заява ОСОБА_1 , позовні вимоги обґрунтовані виключно тим, що позивач має необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідками. Позовні вимоги містять посилання на порядок проведення атестації робочих місць та на можливість прийняття документів, виданих неуповноваженими органами («намібійські принципи»).

Тобто, зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить саме про незгоду позивача з відмовою в призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09.02.2021.

При цьому в позові ОСОБА_1 не зазначає, що йому вже призначена пенсія з 18.01.2023.

Апелянт вважав, що для ефективного захисту права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах суд першої інстанції мав вийти за межі позовних вимог, та скасувати рішення пенсійного органу, яким позивачу відмовлено саме в призначення пенсії.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет позову). Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Іншими словами зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено право суду захистити право позивача в інший спосіб, аніж це передбачено у попередніх пунктах цієї норми, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом зазначеної норми це право суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав.

Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права, повністю змінюючи зміст позовних вимог та предмет позову, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту.

Позивачем в межах цієї справи не надавалися письмові заяви про зміну предмету або підстав позову, зокрема, щодо скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання провести перерахунок пенсії, зарахування певних періодів до страхового чи пільгового стажу тощо.

Таким чином, з огляду на зміст мотивувальної та прохальної частини позову ОСОБА_1 колегія суддів зазначає про відсутність підстав для виходу за межі його позовних вимог зі скасуванням іншого рішення пенсійного органу (рішення від 29.07.2021 № 20, яке прийняте за наслідками повторного розгляду заяви від 09.02.2021, на підставі рішення суду) та визначенням обов`язку іншому підрозділу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

З наведених вище обставин суд не приймає доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права незалученням до справи належного відповідача, оскільки такі процесуальні дії суду першої інстанції за обставин цієї справи були б безпідставним виходом за межі позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кардаша В`ячеслава Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 200/6802/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 200/6802/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 травня 2024 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 травня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв