Справа № 420/11518/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернулось Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області ( далі - позивач, ТУ ССО в Одеській області ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( далі - відповідач), в якому з урахуванням нової редакції позову від 19.04.2024 року, просить визнати протиправною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденка О.С. ВП №74115338 від 28.03.2024 про накладення на територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області штрафу у сумі 5100 грн.

ІI. Позиція учасників справи.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 420/16070/22 зобов`язано ТУ ССО у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн за кожен місяць служби за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 та у розмірі до 30000 грн пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць. Оскільки Територіальні управління Служби судової охорони є розпорядниками бюджетних коштів третього рівня, з метою виконання рішення суду у зазначеній справі позивачем був здійснений розрахунок потреби в коштах та 07.12.2023 за вих.№46.07-336/ССО надісланий лист до центрального органу управління Служби судової охорони щодо виділення додаткових кошторисних призначень на виконання рішення суду по КЕКВ 2800 в сумі 268 320,86 грн. В зв`язку із відкриттям виконавчого провадження та надходженням на адресу ТУ Служби 21.02.2024 за вх.№128 постанови ВП №74115338 від 09.02.2024 з метою отримання кошторисних призначень на виконання рішення суду на адресу центрального органу управління Служби судової охорони 22.02.2024 за вих.№ 46.06-167/вн була надіслана доповідна записка щодо виділення додаткових кошторисних призначень по КЕКВ 2800 в сумі 268 320,86 грн. на нарахування та виплату додаткової винагороди 267 824,66 грн., про що був повідомлений відповідач шляхом направлення 28.02.2024 відповідної інформація з додатками. Разом з тим, станом на теперішній час, кошторисні призначення для нарахування та виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 на виконання зазначеного рішення суду територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області від центрального органу управління Служби не отримало. Позивач вказує, що у правовідносинах щодо виділення коштів для виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 існують певні етапи, які повинні бути здійснені для вирішення цього питання та вирішення яких не входить до компетенції територіального управління Служби судової охорони у Одеській області. Таким чином, виконання даного судового рішення потребує певного часу та виконання дій, які не залежать безпосередньо від територіального управління Служби судової охорони у Одеській області. В межах компетенції ТУ ССО у Одеській області було вжито вичерпних заходів для вирішення питання щодо виконання вищевказаного рішення суду. На теперішній час склалися об`єктивно обґрунтовані обставини, які не залежать від волі ТУ ССО у Одеській області, але ускладнюють виконання територіальним управлінням вищевказаного рішення суду. З огляду на вказані обставини вважає постанову державного виконавця про накладення штрафу протиправною та просить її скасувати.

01.05.2024 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи, що на примусовому виконанні відділу з 09.02.2024 р. перебуває виконавче провадження № 74115338 з примусового виконання виконавчого листа № 420/16070/22, виданого 22.01.2024 р. Одеським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ТУ ССО у Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період з 24.02.2022 р. по 18.07.2022 р., та у розмірі до 30000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць за період з 19.07.2022 р. по 20.01.2023 р. На виконання вимог виконавчого документа № 420/16070/22, ТУ ССО у Одеській області проведено нарахування вказаної додаткової винагороди у розмірі 267 824,66 грн. Окрім цього, виконавчим документом визначено боржником саме ТУ ССО у Одеській області, яке і повинно здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди. ТУ ССО у Одеській області 22.02.2024 р. направлено доповідну записку Голові Служби судової охорони стосовно вирішення питання щодо виділення додаткових кошторисних призначень на виплату додаткової винагороди. З листа ТУ ССО у Одеській області вбачається, що сума нарахованої додаткової винагороди буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості за рішенням суду з Державного бюджету України в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Оскільки ТУ ССО у Одеській області не здійснена стягувачу виплата додаткової винагороди у розмірі 267 824,66 грн., державним виконавцем правомірно прийнято постанову від 21.03.2024 р. про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду. При цьому, доводи боржника щодо направлення доповідної записки Голові Служби судової охорони стосовно вирішення питання щодо виділення додаткових кошторисних призначень на виплату додаткової винагороди є необґрунтованими, оскільки рішення суду залишається не виконаним.

01.05.2024 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій вказує, що доводи відповідача, викладені в відзиві є необґрунтованими, оскілки вони не враховують вищенаведені вимоги Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Вважає, що під час винесення оскаржуваної Постанови старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком О.С. не надано оцінки причин невиконання територіальним управлінням вищевказаного рішення суду та їх поважності. Отже, виконання рішення суду в рамках вищевказаного виконавчого провадження має бути та буде здійснено в установленому законодавством порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року позовну заяву залишено без руху

Ухвалою суду від 25.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами, передбаченими статтею 287 КАС України, на 03 травня 2024 року о 11 год. 00 хв.

При цьому даною ухвалою було зауважено про те, що матеріали позовної заяви не містять заяви про залучення в якості третьої особи ОСОБА_1 . Також вказано, що при вирішенні питання про залучення третьої особи суд має заслухати думку відповідача щодо цього. До того ж зазначення у вступній частині позовної заяви особи, яка, на думку позивача, має приймати участь в судовому розгляді в якості третьої особи не тягне за собою автоматичного залучення цієї особи в якості третьої особи при відкритті суддею провадження у справі. Аналогічна позиція в подібних правовідносинах висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 30.11.2023 р. у справі № 990/222/23.

На момент прийняття судового рішення по суті спору позивачем не було надано заяви про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи.

Щодо зазначення відповідачем у прохальній частині відзиву на позов про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, то вказана вимога ніяким чином не обґрунтована.

Відтак, у суду відсутні законні підстави для вирішення вказаного питання.

В судове засідання сторони не прибули, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, а саме шляхом доставки електронної копії ухвали суду від 01.01.2024 року та судових повісток до електронних кабінетів учасників справи.

Позивачем у позовній заяві від 18.04.2024 року заявлено про розгляд даної справи без його участі.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

За даними КП Діловодство спеціалізованого суду рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 по справі № 420/16070/23, яке набрало законної сили 21.12.2023 р., серед іншого, зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30000 грн за кожен місяць служби за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 та у розмірі до 30000 грн пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць за період з 19.07.2022 по 12.10.2022.

22.01.2024 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/16070/23. ( а.с. 91)

09.02.2024 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко О.С. (далі старший державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74115338 з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа. Пунктом 2 цієї постанови вказано, що боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. (а.с.87-88).

28.02.2024 р. ТУ ССО у Одеській області листом вих. № 46.06-187 повідомило старшого державного виконавця, що відповідно до ч.3 ст.148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" головним розпорядником коштів щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони є Державна судова адміністрація України. Розпорядником коштів другого рівня є центральний орган управління Служби судової охорони. ТУ ССО у Одеській області є розпорядником бюджетних коштів третього рівня. З метою виконання судового рішення ТУ ССО у Одеській області був здійснений розрахунок потреби в коштах та 07.12.2023 р. надіслано лист до центрального органу управління Служби судової охорони щодо виділення додаткових кошторисних призначень по КЕКВ 2800 "Інші видатки" на нарахування та виплату додаткової винагороди в сумі 268320,86 грн. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" та ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У Державному бюджеті України на 2024 рік Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою за КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апарату судів та працівників органів і установ системи правосуддя" встановлено обсяги видатків на забезпечення виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установи системи правосуддя. Вимогами пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, визначено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми. Враховуючи викладене, виконання зазначеного судового рішення відбудеться в найкоротші терміни, з урахуванням надходжень відповідних асигнувань за вищевказаною бюджетною програмою.

Додатками до цього листа ТУ ССО у Одеській області є копії листа ТУ ССО у Одеській області від 07.12.2023 р. № 46.07-336/ССО щодо потреби виділення додаткових коштів, розрахунок потреби в коштах на виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, доповідної записки від 22.02.2024 р. № 46.06-167/вн. ( а.с. 81-82)

28.03.2024 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пхіденком О.С. винесено постанову ВП № 74115338 про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання вимог виконавчого документа в повному обсязі, накладено на боржника - ТУ ССО у Одеській області штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.( а.с. 71-72)

Вважаючи, що у відповідача відсутні правові підстави для винесення постанови про стягнення штрафу за невиконання судового рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Статтею 129-1 Основного Закону України передбачено, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних постанов), зокрема

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню ( стаття 1 Закону № 1404-VIII);

- підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. ( пункт 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII);

- виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. ( частина 1 статті 18 Закону № 1404-VIII);

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. ( пункт 1 частини 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII);

- за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. ( частина 1 статті 63 Закону № 1404-VIII);

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. ( частина 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII );

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. ( частина 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII);

- у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. ( частина 1 статті 75 Закону № 1404-VIII).

VI. Оцінка суду.

З системного аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, законодавцем визначено, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Надаючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відтак, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставою прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн., є не виконання боржником ТУ ССО у Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі №420/16070/22 в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за кожен місяць служби за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 та у розмірі до 30000 грн пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць за період з 19.07.2022 по 12.10.2022 у загальній сумі 267 824,66 грн., що за позицією відповідача є не повним виконанням судового рішення без поважних причин.

На обґрунтування протиправності даної постанови відповідача, позивач вказує, що підставою не виконання в повному обсязі судового рішення у вищезазначеній справі є не надходження відповідних асигнувань на вказані цілі.

Надаючи правову оцінку підставам накладення на боржника штрафу за не виконання судового рішення у вказаній частині, з урахуванням вказаних позицій сторін, суд враховує наступне.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

За приписами ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до ч.3 ст.148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" головним розпорядником бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності Служби судової охорони є Державна судова адміністрація України.

При цьому, розпорядником бюджетних коштів другого рівня є центральний орган управління Служби судової охорони, а ТУ ССО у Одеській області є розпорядником бюджетних коштів третього рівня.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення ТУ ССО у Одеській області можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, після проведення нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди в сумі 267 824,66 грн., позивачем було направлено лист Голові Служби судової охорони щодо виділення додаткових кошторисних призначень по КЕКВ 2800 з метою виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди та доповідну записку про виділення додаткових кошторисних призначень на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 267 824,66 грн.

Відповідно до листа Міністерства фінансів України від 08.12.2023 р. за вих. № 08020-01-3/34132 у Державному бюджеті України на 2024 рік Державній судовій адміністрації України за бюджетною програмою за КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" з метою виконання рішень судів стосовно всіх працівників системи правосуддя, передбачено призначення в обсязі 10,0 млн. гривень.

В рамках зазначеної програми ТУ ССО у Одеській області 04.01.2024 р. в Головному управління Державної казначейської служби України в Одеській області відкрито рахунок за КПКВК 0501150 "Загальний фонд".

Згідно із затвердженим Планом асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2024 рік ТУ ССО у Одеській області за вищевказаною бюджетною програмою виділено 454597 грн. Надходження відповідних асигнувань очікується в липні 2024 року у розмірі 67054 грн. та в серпні 2024 року в розмірі 387 543 грн.

Відтак, суд вважає, що позивачем вживаються всі необхідні дії для повного виконання рішення суду у порядку та у спосіб, які встановлені чинним законодавством України. Незважаючи на це, рішення суду не було виконано у повному обсязі з причин, що не залежали від волевиявлення та дій позивача, та були обумовлені залученням до його виконання інших суб`єктів та процедур.

Подібна за змістом позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 р. у справі № 405/3663/13-а.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За таких умов невиконання позивачем судового рішення в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої додаткової винагороди у розмірі 267 824,66 грн. станом на дату винесення оскаржуваної постанови органу ДВС зумовлено відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів на ці цілі, що не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

При цьому, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання цих коштів.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що під час прийняття оскаржуваної постанови відповідачем помилково не враховано наявність поважних причин невиконання позивачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі №420/16070/22 в частині не виплати стягувачу ОСОБА_1 нарахованої додаткової винагороди у розмірі 267 824,66 грн., що свідчить про відсутність підстав для накладення на нього штрафу за оскаржуваною постановою.

VII. Висновок суду.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (вул. Софіївська, буд. 19, м. Одеса, Одеська обл., 65082, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Разумовська, буд. 37, м. Одеса, Одеська обл., 65091, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденка О.С. ВП №74115338 від 28.03.2024 про накладення на територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області штрафу у сумі 5100 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна