Справа № 160/2483/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2024 рокуСправа № 160/2483/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді

Врони О.В., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення без розгляду позовної заяви у справі №160/2483/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БІГ СІТІ» до 1-Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, 2-Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БІГ СІТІ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до 1-Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, 2-Державної податкової служби України, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 01.06.2023 №8913161/42909819;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 28.12.2022.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 року відкрито провадження у справі №160/2483/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано клопотання про залишення без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БІГ СІТІ» до 1-Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, 2-Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду і позивачем у позовній заяві не порушено питання поновлення пропущеного строку

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Предметом спору у даній справі є протиправність рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи у тексті позовної заяви і окремо заявою позивач просив поновити строк на оскарження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

При цьому, з наданого позивачем опису вкладення до листа від 24.01.2024 вбачається, що до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області була направлена копія позовної заяви з усіма додатками, в т. ч. і заява про поновлення процесуального строку, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача про відсутність такої заяви в матеріалах справи.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви позивач вказав, що товариство не змогло подати позовної заяви у зв`язку зі смертю директора ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ БІГ СІТІ» ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.08.2023.

Кінцевий бенефіціарний власник на той час знаходився на військовій службі у Збройних силах України і не міг призначити нового директора.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, відповідно до ч.2 якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Водночас, знаходження власника підприємства - позивача на військовій службі у Збройних силах України може свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених ч.2 ст.122 КАС України.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків в ухвалах від 2 червня 2022 року у справі № 757/30991/18-а, від 14 липня 2022 року у справі № 380/10696/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/13558/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/12913/21, від 4 серпня 2022 року у справі № 420/2429/20, від 12 серпня 2022 року у справі № 400/3957/21 та від 21 вересня 2022 у справі № 360/4969/21.

До того ж при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а. від29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22.

Конституційний Суд України у Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 у справі № 500/1912/22 зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідача-1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.166, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення без розгляду позовної заяви у справі №160/2483/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БІГ СІТІ» до 1-Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, 2-Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Врона