Справа № 201/15969/23
Суддя: Покопцева Д. О.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/201/18/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого ДОП слідчого відділу поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНІ в Дніпропетровській області Швачкіна Віктора Олександровича про визнання протиправними дії та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що 17.12.2023р. стосовно нього старшим ДОП слідчого відділу поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНІІ в Дніпропетровській області Швачкіним В.О. складено постанову серії ГБВ № 859016 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої 17.12.2023р., о 17 год. 00 хв., за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 1, позивач здійснив завідомо неправдивий виклик, а саме зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про подію, якої не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП; цією постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850грн.

Позивач зазначає, що дійсно, 17.12.2023р., о 17.00 год., від здійснив виклик поліції за вказаною адресою, позаяк йому були спричинені тілесні ушкодження. Після побиття позивача було доставлено в лікарню, на час складення протоколу він перебував там зі струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин голови, переламом кісток носу, і був госпіталізований.

Вказує, що завідомо неправдивого виклику не вчиняв, тому просить визнати протиправними дії старшого ДОП слідчого відділу поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНІІ в Дніпропетровській області Швачкіним В.О. оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Від відповідачів заяв по суті справи не надійшло. Суд вжив вичерпних заходів стосовно їх повідомлення про розгляд справи.

Від ГУНП в Дніпропетровській області отримано заяву із клопотанням залучити його до участі у справі як сторону.

Враховуючи, що дотепер інших заяв по суті справи не отримано, заходи повідомлення про вже отримані вжиті, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справ, встановив наступне.

17.12.2023р. стосовно позивача старшим ДОП слідчого відділу поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНІІ в Дніпропетровській області Швачкіним В.О. складено постанову серії ГБВ № 859016 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої 17.12.2023р., о 17 год. 00 хв., за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 1, позивач здійснив завідомо неправдивий виклик, а саме зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про подію, якої не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП; цією постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850грн. (а.с.8).

Позивач зазначає, що дійсно, 17.12.2023р., о 17.00 год., від здійснив виклик поліції за вказаною адресою, позаяк йому були спричинені тілесні ушкодження (побитий відомим).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого, позивач перебував на лікуванні в МКЛ-16 м. Дніпра з 17.12.2023р. по 18.12.2023р. із струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин голови, переламом кісток носу, госпіталізований в хірургічне відділення № 1 в стані середньої тяжкості (а.с.10).

Пунктом 7 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII (далі Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 ч.1 ст. 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП передбачено, які справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції. До таких справ віднесено, зокрема, справи про правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 3 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до Положення про Національну поліцію, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 28.10.2015р. №877 Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Структура центрального органу управління та територіальних органів Національної поліції, кошторис Національної поліції затверджуються Головою Національної поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Пунктом 14 вказаного Положення передбачено, що Національна поліція є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

В свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", були утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, і ДПП як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області є територіальним підрозділом ГУНП, який реалізує надані йому повноваження в області, виконує публічно-владні управлінські функції, у тому числі у спірних правовідносинах відносно позивача.

Що стосується вимог по суті спору, суд зазначає наступне:

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач категорично заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Суд наголошує на тому, що постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, належить тлумачити на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 08.07.2020р. в справі №463/1352/16-а.

З огляду на викладене, суд зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи, що відповідачем не надано достовірних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, суд доходить висновку про невиконання відповідачем обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений ст. 77 КАС України.

Відносно вимоги визнати дії інспектора при винесенні оскаржуваної постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, ґрунтуючись на правових висновках Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених в постанові від 07.02.2019 року у справі № 640/6550/15-а та в постанові 10.05.2018 року у справі № 760/9462/16-а, суд дійшов висновку, що визнання протиправними дій інспектора щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є процесуальною діяльністю суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію адміністративного правопорушення, є предметом оцінки суду при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Крім того, позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ст. 183 КУпАП, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

Повноваження адміністративного суду, розглядаючи справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України, диспозиція якої не передбачає визнання дій протиправними чи незаконними при розгляді зазначених справ.

З огляду на наведене, для належного захисту порушеного права позивача достатнім способом буде скасування постанови про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 286 КАС України, а не визнання протиправними дії відповідача по складанню оскаржуваної постанови щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, і, відповідно, необхідність їх задоволення в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 72-82, 241-244, 250, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старшого ДОП слідчого відділу поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНІ в Дніпропетровській області Швачкіна Віктора Олександровича про визнання протиправними дії та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ГБВ № 859016 від 17 грудня 2023 року старшого ДОП слідчого відділу поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНІ в Дніпропетровській області Швачкіна Віктора Олександровича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП в сумі 850 гривень.

??? Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП закрити.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду впродовж 10 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева