Справа № 440/5170/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову

/ 02 травня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/5170/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тоталбуд" до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання дій незаконними, скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якій просить суд:

визнати незаконними дії посадових осіб ГУ ДПС у Полтавській області в частині неповідомлення ТОВ "Компанія "Тоталбуд" про проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі Наказу № 741 від 22 березня 2024 року;

визнати незаконними дії посадових осіб ГУ ДПС у Полтавській області в частині проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд" на підставі Наказу № 741 від 22 березня 2024 року;

визнати незаконним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Полтавській області № 832-п від 29 березня 2024 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд".

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу ГУ ДПС у Полтавській області № 832-п від 29 березня 2024 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд". Заява мотивована тим, що проведення зазначеної перевірки призначено з 29 квітня 2024 року, а оскарження наказу про її призначення не зупиняє його дії. При цьому позивач переконаний, що призначення перевірки на підставі спірного наказу № 832-п від 29 березня 2024 року допущено за відсутності на те достатніх правових підстав, а невжиття судом заходів забезпечення позову унеможливе ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно вимог частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов такого висновку.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої зазначеної статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених вище положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

При цьому, під час розгляду та вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізм, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Суд враховує, що у розумінні частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Надаючи оцінку заяві про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд вбачає, що право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю товариство позивача може реалізувати виключно шляхом застосування судом заходів забезпечення позову та зупинення дії оскаржуваного наказу, оскільки проведення документальної позапланової невиїзної перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову ТОВ "Компанія "Тоталбуд" про визнання протиправним та скасування наказу і вказане рішення не призведе до відновлення порушеного права позивача.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Нормами Податкового кодексу з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог Податкового кодексу призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Пунктом 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17.

Виходячи з наведеного, Велика Палата Верховного Суду вважає, що такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку жодного судочинства.

Таким чином, суд зазначає, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, перевірка проведена, тобто спірний наказ реалізований, то в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Судом встановлено, що Наказом ГУ ДПС у Полтавській області № 832-п від 29 березня 2024 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд" заплановано провести перевірку позивача тривалістю 5 робочих днів з 29 квітня 2024 року.

Відтак, як свідчать матеріали справи, реалізація перевірки, призначеної на підставі спірного наказу, станом на дату розгляду питання про забезпечення позову у справі № 440/5170/24 не відбулась.

Таким чином, обставини проведення контролюючим органом документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд" на підставі наказу № 832-п від 29 березня 2024 року, який не був реалізований на момент подання заяви, не виключають можливості здійснення перевірки законності такого рішення контролюючого органу в судовому порядку.

Дана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2024 року у справі № 280/4643/23, від 11 квітня 2024 року у справі № 815/2596/17.

Разом із тим, суд вважає необхідним зазначити, що у разі, якщо наказ про проведення перевірки від 29 березня 2024 року № 832-п, який є предметом спору, буде реалізовано контролюючим органом шляхом його застосуванням (фактичне проведення перевірки), то його подальше оскарження буде неможливим, оскільки такі позовні вимоги не будуть підлягати розгляду в порядку жодного судочинства, відтак це призведе до неможливості відновлення порушеного права платника податків.

Таким чином, з моменту складення акта за результатами такої перевірки, позивач безповоротно буде позбавлений права на оскарження Наказу ГУ ДПС у Полтавській області № 832-п від 29 березня 2024 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Тобто, у разі відмови судом заяви про забезпечення позову, єдиним правовим наслідком розгляду позову по суті про скасування наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки буде закриття провадження у справі, що в свою чергу нівелює приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо можливості судового оскарження індивідуального адміністративного акту, який порушує права особи, яка звернулася до суду за захистом. Таким чином, позивач не зможе реалізувати право на судовий захист, яке передбачено нормами чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із змісту поданого клопотання та доводів заявника, суд дійшов висновку, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є співрозмірним заявленим позовним вимогам та обставинам справи. Вжиття заходів забезпечення позову про зупинення дії оскаржуваного наказу не скасовує чинність останнього, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим наказом заходів.

Тобто, в даному випадку, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації податковим органом його контролюючих функцій після розгляду справи по суті.

Разом із тим, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів контролюючого органа (відповідача) чи інших осіб.

Слід зауважити, що під час розгляду питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не надає правової оцінки ні спірному наказу, ні діям контролюючого органа щодо винесення зазначеного наказу, оскільки дослідження цих обставин належить здійснювати під час розгляду по суті справи в частині визнання незаконним та скасування Наказ ГУ ДПС у Полтавській області № 832-п від 29 березня 2024 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи ,,Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

За таких обставин, суд визнає обґрунтованим клопотання позивача про забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

З метою забезпечення реалізації права позивача на справедливий, неупереджений та своєчасний судовий розгляд спору у сфері публічно-правових відносин, а також для ефективного захисту його прав, свобод та інтересів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову у справі № 440/5170/24 шляхом зупинення дії Наказу ГУ ДПС у Полтавській області № 832-п від 29 березня 2024 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд" до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 440/5170/24.

Отже, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Тоталбуд" до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання дій незаконними, скасування наказу задовольнити.

Зупинити дію Наказу ГУ ДПС у Полтавській області № 832-п від 29 березня 2024 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Компанія "Тоталбуд" до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 440/5170/24.

Допустити ухвалу до негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.О. Чеснокова