Справа № 240/13006/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/13006/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому з врахуванням заяви про зміну предмету і підстав позову просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 13.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні з 09 березня 2023 року пенсії державного службовця за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 09 березня 2023року пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі, зазначеної в довідках Житомирської районної державної адміністрації від 03.03.2023р. №і-393/14 (про основні складові заробітної плати) та №і-393/14 (про надбавки, премії та інші виплати), з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову вказано, що у березні 2023 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо переведення його з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградстькій області, яке розглянуло подану ним заяву за принципом екстериторіальності, було відмовлено у переведенні на пенсію по Закону України «Про державну службу», оскільки відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» зараховуються лише періоди роботи ОСОБА_1 з 27.11.2009 по 22.06.2010 на посаді першого заступника голови райдержадміністрації. Всього стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 місяців 26 днів, що не дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону. Також, у рішенні вказано, що періоди роботи у державній податковій службі не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачами було подано відзиви на позову заяву за змістом яких вони просили відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзивів вказано, що позивачу правомірно відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки періоди роботи у державній податковій службі не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 місяців 26 днів, що не дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону.

Ухвалою від 19 лютого 2024 року у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було витребувано копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 13.03.2023, яким ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу.

Відповідачем було виконано вимоги ухвали та надано копію рішення від 13.03.2023.

Дослідивши подані сторонами письмові докази суд дійшов наступного висновку.

У ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 13.03.2023, яке розглянуло заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні з 09 березня 2023 року пенсії державного службовця за віком згідно Закону України «Про державну службу» .

Рішення ґрунтується на тому, що відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу» зараховуються лише періоди роботи ОСОБА_1 з 27.11.2009 по 22.06.2010 на посаді першого заступника голови райдержадміністрації. Всього стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 місяців 26 днів, що не дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону. Також, у рішенні вказано, що періоди роботи у державній податковій службі не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Згідно записів у трудовій книжці, копію якою долучено до позову ОСОБА_1 , зокрема у період з 11.10.1994р. по 21.12.1995р. - працював на посаді заступника голови ради виконавчих органів Виконкому Коростишівської районної ради народних депутатів;

з 22.12.1995 по 09.11.1998 - на посаді заступника голови Коростишівської районної державної адміністрації;

з 10.11.1998 по 13.09.2000 - на посаді начальника відділення Державного казначейства у Коростишівському районі;

з 14.09.2000 по 04.04.2006- на різних посадах в Житомирській

об`єднаній державній податковій інспекції;

з 24.03.2008 по 07.07.2008 - на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції в Житомирському районі;

з 08.07.2008 по 18.12.2008 - на посаді начальника відділу погашення прострочених податкових зобов`язань Державної податкової адміністрації в Житомирській області ;

з 02.07.2009 по 16.11.2009 - на посаді заступника начальника Управління безпеки по Житомирському РУ ПАТ КБ «Приватбанк»;

з 17.11.2009 по 22.06.2010 - на посаді першого заступника голови Житомирської райдержадміністрації;

з 02.07.2010 по 28.10.2014 - на різних посадах ДПІ в Житомирські районі та Володарсько-Волинської МДПІ;

з 29.04.2016 по 18.09.2017. - на посаді голови Черняхівської районної державної адміністрації Житомирської області.

17.01.1995р. ОСОБА_1 прийняв Присягу державного службовця та йомууло присвоєно 9 ранг державного службовця. У зв`язку з подальшою роботою в податковій службі Житомирської області, 14.09.2000 ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання - радника податкової служби III рангу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, згідно з статтею 46 Закону №889-VIII визначені особливості стажу державної служби зокрема у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу".

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в цьому випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Абзацами 2 та 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Згідно пункту 342.4 статті 342 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Статтею 344 Податкового кодексу України чітко встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Згідно статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Пунктом 4 Порядку №283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача судом встановлено, що у період з 14.09.2000 по 18.12.2008 та з 02.07.2010 по 28.10.2014 позивач безперервно працював в органах державної податкової служби, при цьому присягу Державного службовця склав 17.01.1995. 17.11.2009 позивачу присвоєно 8 ранг державного службовця, 29.04.2016 ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг державного службовця.

Разом із цим, судовим розглядом також встановлено, що позивачу 14.09.2000 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ рангу, 17.08.2004 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби І рангу,01.01.2014 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи 1 рангу» .

Таким чином, суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Отже, період роботи позивача в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що період державної служби позивача в податкових органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Слід вказати, що у оскаржуваному рішенні вказано, що до стажу державної служби зараховуються лише періоди роботи ОСОБА_1 з 27.11.2009 по 22.06.2010 на посаді першого заступника голови райдержадміністрації, всього стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців складає 6 місяців 26 днів. Разом з тим, не зазначено, чому не зараховано до стажу державної служби інші періоди роботи позивача на посадах державної служби.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з підстав не зарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах державної податкової служби та усіх періодів роботи на інших посадах державної служби є протиправною.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 відповідно до умов статті 15.Ь під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком.

Слід вказати, що оскільки у оскаржуваному рішенні не конкретизовано періоди роботи та посади на яких працював позивач в органах податкової служби та на державній службі, які не зараховано до стажу державного службовця, який дає право на пенсію, то суд позбавлений можливості зазначити конкретні періоди роботи та посади на яких працював позивача, які відповідачу необхідно зарахувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України закріплено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 16.03.2023, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу", є протиправним, а тому належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування вказаного рішення та зобов`язання зарахувати до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" усі періоди роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби та усі періоди робити в органах податкової служби і повторно розглянути заяву позивача від 08.03.2023 про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду.

Враховуючи, що у справі, яка розглядається судом встановлено, що за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Кіровоградській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, то дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

Така позиція суду грунтується на правовій позиції Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул.Соборна, 7а, Кропивницький, Кіровоградська область,25009, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 16.03.2023, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" усі періоди роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби та усі періоди робити в органах податкової служби і повторно розглянути заяву позивача від 08.03.2023 про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева