Справа № 300/5700/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"07" травня 2024 р. справа № 300/5700/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши в приміщенні суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 300/5700/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
В С Т А Н О В И В:
24.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 300/5700/23.
Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, судом встановлено наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23, яке набрало законної сили, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії з 01.12.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" з 01.03.2023 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" з 01.03.2022.

13.03.2024 судом видано виконавчий лист № 300/5700/23 на виконання рішення суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23.

За результатом розгляду звернення позивача від 25.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповіддю від 08.04.2024 № 3772-2873/Г-02/8-0900/24 повідомило про те, що на виконання рішення суду, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) встановлюються без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок. Зазначено, що на виконання рішення суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23 Головним управлінням в лютому здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації згідно постанови від 24.02.2023 № 168 з 01.03.2023 та постанови від 16.02.2022 № 118 з 01.03.2022. Станом на 01.12.2019 розмір пенсії позивача складав 18898,13 грн. Згідно з матеріалами пенсійної справи позивача було визнано особою з інвалідністю І-ї групи, захворювання якої пов`язано з виконанням обов`язків в органах внутрішніх справ з 31.07.2023, у зв`язку з чим позивачу було проведено перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір нарахованої пенсії склав 29587,92 грн., однак виплата здійснювалась в межах максимального розміру 20930,00 грн. Внаслідок перерахунку на виконання вказаного судового рішення розмір пенсії позивача з урахуванням індексації відповідно до постанови від 23.02.2024 № 185 склав 31355,92 грн., однак виплата здійснюється в межах максимального розміру 23610,00 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно частин 4, 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2021 року в справі №200/3958/19-а.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд вказав на необхідність з`ясування існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та чи не були оскаржувані дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23, яке набрало законної сили, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії з 01.12.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" з 01.03.2023 та постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" з 01.03.2022.

На виконання рішення суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23 Головним управлінням в лютому здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації згідно постанови від 24.02.2023 № 168 з 01.03.2023 та постанови від 16.02.2022 № 118 з 01.03.2022. Станом на 01.12.2019 розмір пенсії позивача складав 18898,13 грн., що підтверджується перерахунками та протоколом за пенсійною справою № -МВС.

З 31.07.2023 позивача визнано особою з інвалідністю І-ї групи, захворювання якої пов`язано з виконанням обов`язків в органах внутрішніх справ, у зв`язку з чим було здійснено перерахунок пенсії позивача, після якого виплата пенсії здійснюється в межах максимального розміру пенсії.

Суд зазначає, що в рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23 не було надано правову оцінку правовідносинам щодо обмеження позивачу пенсії максимальним при здійсненні перерахунку пенсії позивача у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності І-ї групи з 31.07.2023, тому вказані правовідносини є самостійним предметом спору.

За таких обставин, відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що слід відмовити в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 300/5700/23.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 300/5700/23 - відмовити.

Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Григорук О.Б.