Справа № 420/16689/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 травня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), за участю третіх осіб - Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
До Одеського окружного адміністративного суду 07.07.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , за участю третіх осіб - Військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не звільненні з військової служби ОСОБА_1 за сімейними
обставинами у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю;
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є військовослужбовцем, старшим солдатом, старшим стрільцем-оператором І стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини. Його мати є особою, що потребує постійного догляду, що підтверджується висновком ЛКК, що відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є безумовною підставою для звільнення з військової служби. У зв`язку із цим позивач подав рапорт про звільнення разом із усіма необхідними документами, зокрема копіями документів, що підтверджують наявність родинних зв`язків та висновок ЛКК, а також акт, яким підтверджено необхідність догляду саме ним як сином. Позивачу повідомлено про відмову в реалізації рапорту, проте документ на руки не було видано, а відправлено фото відповіді військової частини про відмову у задоволенні рапорту з підстав недоведеності обставин необхідності здійснення постійного догляду за матір`ю військовослужбовця безпосередньо ним. Таку відмову позивач вважає неправомірною.
12.07.2023 ухвалою суддя ухвалив залишити без руху позовну заяву та надати строк на усунення недоліків.
14.07.2023 до суду надійшла заява про усунення недоліків від представника позивача.
24.07.2023 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , за участю третіх осіб Військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
24.10.2023 рішенням суду в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , за участю третіх осіб - військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не звільненні з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2024 було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 зазначив, що спірним у цьому спорі є питання допустимості рішення ЛКК комісії КНП Центр ПМСД № 18 Одеської міської ради від 23.05.2023 року на підтвердження необхідності здійснення позивачем постійного догляду за матір`ю та його звільнення із військової служби за сімейними обставинами.
Суди попередніх інстанцій, надаючи оцінку обставинам цієї справи та вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів, не дослідили чи є рішення ЛКК комісії КНП «Центр ПМСД» №18 Одеської міської ради від 23.05.2023 року документом, що віднесений до повноважень органів, визначених в Постанові Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», на яку посилались суду в оскаржуваних рішеннях, та чи підтверджує вона всі відомості, які необхідні для застосування положень підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII. Тобто чи відповідає вказане рішення встановленій формі, чи віднесено до компетенції уповноваженого на це чинним законодавством органу, чи містить інформацію про строк, на який воно видане, оскільки позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби, тощо.
Отже, Верховний Суд доходить висновку про те, що суди вирішили справу без повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, не надали оцінку всім наявним доказам, що стосуються предмету спору, у їх сукупності.
Ознайомившись з позовом та доданими матеріалами, доходжу до висновку, що він відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
Зазначений спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та підсудний Одеському окружному адміністративному суду.
Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви відповідно до ст. 169 КАС України, а також підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлені ст. 170 КАС України - відсутні.
Частиною 1 статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Згідно ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до п.10 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч.7 ст.262 КАС України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Отже, дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Керуючись ст.ст. 77, 80, 248, 257-258, 260-262, 256 КАС України, суддя
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА