Справа № 140/1271/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1271/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у звільненні з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі; зобов`язання звільнити його з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено йому покарання у виді позбавлення волі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15.09.2022 ОСОБА_1 був призваний за мобілізацією на військову службу у Збройні сили України на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26.10.2022 був зачислений до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця де і проходив військову службу.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2023 було затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000146 від 12.04.2023. Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.62 КК України замінено ОСОБА_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.402 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Даний вирок набрав законної сили 18.07.2023. На даний час позивач відбуває покарання у дисциплінарному батальйоні ВЧ НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

20.10.2023 ОСОБА_1 подав на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 рапорт, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. «в» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з набранням вироком суду від 16.06.2023 по справі №243/2048/23 законної сили. За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 повідомлено про неможливість звільнення з військової служби за вказаною у рапорті підставою, оскільки вироком суду йому не було призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та вказує на те, що з моменту набрання вироком законної сили 18.07.2023 у нього виникли обставини, що передбачені пп. «в» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232, а тому у відповідача виник обов`язок звільнити позивача з військової служби.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду без виклику учасників справи (а.с.45).

У відзиві на позов від 06.05.2024 представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 48-56). Свою позицію обгрунтовує тим, що на теперішній час позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та перебуває у розпорядженні командира військової частини у зв`язку із відбуванням покарання за вчинення кримінально караного діяння за ч.4 ст.402 КК України в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Зазначає, що законодавець розмежовує види покарань та виділяє такі види як арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

В той же час, однією з підстав для звільнення з військової служби є покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі. Оскільки позивачу позбавлення волі було замінено на відбування покарання в дисциплінарному батальйоні, то позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, так як не грунтуються на вимогах закону.

З наведених підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 15.09.2022 ОСОБА_1 був призваний за мобілізацією на військову службу у Збройні сили України на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується військовим квитком Серії НОМЕР_3 (а.с. 16-20).

Позивач 26.10.2022 був зачислений до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця де і проходив військову службу.

ОСОБА_1 20.10.2023 звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 у якому просив звільнити його, стрільця номер обслуги 3 десантно штормового взводу 1 десантно штурмової роти 1 десантно штормового батальйону військової частини НОМЕР_1 з лав Збройних Сил України (військової служби) у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання, а саме згідно з вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, згідно пп. «в» п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До рапорта позивач долучив копію вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2023 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2023 було затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_1 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000146 від 12.04.2023. Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст.62 КК України замінено ОСОБА_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.402 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки (а.с. 12-15).

Командир військової частини НОМЕР_1 , розглянувши рапорт від 20.10.2023, повідомив позивача листом від 23.11.2023, що у зв`зку із тим, що ОСОБА_1 призначено вироком суду основне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк на два роки, питання звільнення з військової служби може бути розглянуте після відбуття основного покарання та повернення до військової частини НОМЕР_1 . У відповіді військової частини №813/13218 від 23.11.2923, серед іншого, вказано наступне.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання

Відповідно до статті 52 КК України, основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

Додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

Відповідно до статті 54 КК України, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно до статті 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Таким чином законодавець розмежовує види покарань та виділяє такі види покарання, як арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

В той же час підставою для звільнення є покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі.

Відповідно до пункту 142 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовці, до яких застосовано таке покарання, як тримання в дисциплінарному батальйоні, звільняються з посади і зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 13 пункту 116 цього Положення.

Підпунктом 13 пункту 116 вказаного Положення передбачено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання (а.с. 36-38).

Не погоджуючись із відмовою щодо звільнення з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до Волинського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частинами 2, 3, 5 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про Загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Пунктом 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Отже різними видами військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та строкова військова служба.

Статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема, у частині 4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).

Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення його з військової служби у зв`язку з набранням відносно нього законної сили обвинувальним вироком суду, яким (як вважає позивач) йому призначено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому позивач ототожнює поняття позбавлення волі та тримання у дисциплінарному батальйоні.

Суд вважає такі доводи позивача необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 51 КК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі види покарань: 1) штраф; 2) позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; 3) позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 4) громадські роботи; 5) виправні роботи; 6) службові обмеження для військовослужбовців; 7) конфіскація майна; 8) арешт; 9) обмеження волі; 10) тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; 11) позбавлення волі на певний строк; 12) довічне позбавлення волі.

Згідно з ч.1-4 ст.52 КК України основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі. Додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна. Штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю можуть застосовуватися як основні, так і як додаткові покарання.

За одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 62 КК України передбачено, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Згідно з ч.1 ст. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Таким чином законодавець чітко розмежовує види покарань та виділяє такі види покарань, зокрема як: арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі.

В той же час підставою для звільнення з військової служби відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час воєнного стану для військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період є набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Відповідно до пункту 142 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 1153/2008 (далі Положення 1153/2008) військовослужбовці, до яких застосовано таке покарання, як тримання в дисциплінарному батальйоні, звільняються з посади і зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 13 пункту 116 цього Положення.

Підпунктом 13 пункту 116 Положення 1153/2008 передбачено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку відбування покарання засуджених військовослужбовців у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 04.06.2021 № 155 (далі Порядок №155) дисциплінарний батальйон - військова частина, яка утримується на окремому штаті та призначена для забезпечення виконання кримінального покарання стосовно військовослужбовців, яких вироком суду, що набрав законної сили, засуджено до тримання в дисциплінарному батальйоні;

засуджені військовослужбовці, змінний склад - військовослужбовці (крім військовослужбовців-жінок), яких вироком суду, що набрав законної сили, засуджено за вчинення кримінального правопорушення та яким призначено покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні;

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №155 військовослужбовці, засуджені до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, до набрання вироком суду законної сили в установленому законодавством порядку тримаються на гауптвахтах Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - гауптвахта) або продовжують виконувати обов`язки військової служби у військовій частині (установі).

Після набрання законної сили вироком суду, яким військовослужбовця засуджено до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, підготовку до відправлення такого військовослужбовця для відбування покарання до дисциплінарного батальйону організовують:

якщо військовослужбовець тримався на гауптвахті, - начальник органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - начальник органу управління Служби правопорядку), у зоні діяльності якого розташована гауптвахта;

якщо військовослужбовець продовжував виконувати обов`язки військової служби у військовій частині,- командир (начальник) військової частини (установи).

Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 розділу XVI Порядку №155 військовослужбовців військової служби за контрактом, осіб офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, направляють у розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого їх службового використання. До відповідної військової частини (установи) такі військовослужбовці прямують самостійно.

Командир дисциплінарного батальйону за десять робочих днів письмово повідомляє відповідного командира (начальника) військової частини (установи) (відповідну посадову особу, у розпорядженні якої перебуває засуджений військовослужбовець) про дату звільнення засудженого військовослужбовця.

З метою забезпечення звільнення засудженого військовослужбовця командир дисциплінарного батальйону:

повідомляє начальника органу управління Служби правопорядку, у зоні діяльності якого дислокується військова частина (установа), до якої повертається військовослужбовець, після звільнення з дисциплінарного батальйону, про його вибуття з місця відбування покарання: усно - у день вибуття військовослужбовця до військової частини (установи), письмово - протягом доби з моменту надання усної доповіді.

Про повернення військовослужбовця до військової частини (установи) командир (начальник) повідомляє начальника органу управління Служби правопорядку, у зоні діяльності якого дислокується військова частина, та командира дисциплінарного батальйону: усно у день прибуття військовослужбовця до військової частини (установи), письмово - протягом доби з моменту надання усної доповіді.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів вбачається, що порядок відбуття покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні чітко регламентований та затверджений наказом Міністерства оборони України від 04.06.2021 №155. Таким чином, тримання в дисциплінарному батальйоні і позбавлення волі є різними видами покарань і їх не можна ототожнювати (прирівнювати).

Судом враховано, що на підставі ст. 62 КК України ОСОБА_1 замінено покарання за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.402 КК України у виді 2 років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки. Тому є слушними доводи представника відповідача відносно того, що на даний час відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. «в» п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За наведених обставин, на думку суду, відповідач правильно вказав позивачу, що питання звільнення ОСОБА_1 з військової служби може бути розглянуто після відбуття основного покарання та повернення до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність дій щодо не звільнення позивача з військової служби, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя Т.М. Димарчук