Справа № 460/415/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/415/24 пров. № А/857/3143/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Недашківська К.М., м. Рівне) у справі № 460/415/24 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

11.01.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Рівненської міської ради, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району від 18.12.2014 № 508 «Про затвердження генерального плану смт Квасилів, Рівненського району, Рівненської області»; рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району від 31.07.2015 № 633 «Про затвердження плану зонування території селища міського типу Квасилів.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відкликання заяви про вступ у справу №460/49927/22 як третьої особи та подання іншого позову до Рівненської міської ради свідчить про спосіб реалізації позивачем своїх процесуальних прав, а не зловживання ними. Крім того, зазначає, що станом на дату винесення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції не було правових підстав для встановлення факту зловживання процесуальними правами в частині несплати судового збору, оскільки такий був сплачений в повному обсязі 22.01.2024.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів при наданні оцінки законності та обгрунтованості ухвали про повернення позову виходить з наступного.

Cудом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами те, що керівник Рівненської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави, звернувся з позовом до Рівненської міської ради, Квасилівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Квасилівської селищної ради №120 від 16.11.2020 «Про затвердження детального плану території земельної ділянки кадастровий номер :02:006:0019 в смт. Квасилів для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу».

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі №460/49927/22 позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 07.06.2023 ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2023 касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2023 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 30.10.2023 у справі №460/49927/22 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

14.12.2023 через ВДЗ (канцелярію) суду від представника ОСОБА_1 (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ), надійшла заява про вступ у справу №460/49927/22 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в яких така особа просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району №508 від 18.12.2014 «Про затвердження Генерального плану смт. Квасилів, Рівненського району, Рівненської області»; визнати протиправним та скасувати рiшення Квасилівської селищної ради Рівненського району №633 від 31.07.2015 «Про затвердження Плану зонування території селища міського типу Квасилів».

08.01.2024 представник ОСОБА_1 подав через ВДЗ (канцелярію) суду заяву про відкликання заяви про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та повернення відповідної позовної заяви третьої особи.

Ухвалою від 08.01.2024 заяву представника ОСОБА_1 задоволено та повернуто заяву ОСОБА_1 у справі №460/49927/22 про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

11 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради (справа №460/415/24), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району від 18.12.2014 №508 «Про затвердження генерального плану смт Квасилів, Рівненського району, Рівненської області»; рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району від 31.07.2015 №633 «Про затвердження плану зонування території селища міського типу Квасилів».

12 січня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду документи про сплату судового збору, а саме: від 14.12.2023 №0.0..1 та від 12.01.2024 №0.0..1.

Начальником ВДЗ (канцелярія) складена Довідка від 12.01.2024 про те, що при внесенні до комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» даних щодо сплати судового збору у справі №460/415/24 отримано інформацію, що «номер платіжного документа від 14.12.2023 №0.0..1 вже внесено до бази даних» в адміністративній справі №460/49927/22.

22 січня 2024 року ОСОБА_1 повторно подала документ про сплату судового збору.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що факт звернення ОСОБА_1 у справі №460/49927/22 із заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в яких така особа просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення Квасилівської селищної ради Рівненського району №508 від 18.12.2014 «Про затвердження Генерального плану смт. Квасилів, Рівненського району, Рівненської області», визнати протиправним та скасувати рiшення Квасилівської селищної ради Рівненського району №633 від 31.07.2015 «Про затвердження Плану зонування території селища міського типу Квасилів» та факт відкликання цієї заяви разом із фактом подання ОСОБА_1 позову до Рівненської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень №508 від 18.12.2014 та №633 від 31.07.2015 у справі №460/415/24 без доказів сплати судового збору, фактом подання квитанції про сплату судового збору у справі №460/415/24, яка вже подавалася у справі №460/49927/22, безумовно свідчать про зловживання процесуальними правами.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо:

1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);

7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу;

9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що наведеною нормою визначено вичерпний перелік підстав для повернення позову і не встановлено такої підстави для повернення позовної заяви, як зловживання процесуальними правами.

Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 45 КАС, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою цієї статті передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд першої інстанції, повертаючи позов, вказав, зокрема, що факт звернення ОСОБА_1 у справі №460/49927/22 із заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та факт відкликання такої заяви з подальшим поданням окремого позову із аналогічними вимогами є зловживанням процесуальними правами.

Апелянт вказує, що для набуття статусу третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, повинен мати місце такий критерій як наявність єдиного предмету спору, чого не було дотримано позивачем (керівником Рівненської окружної прокуратури) у справі №460/49927/22, а тому зважаючи на відсутність єдиного предмета спору за позовами у даних справах, відкликано заяву про вступ у справу в якості третьої особи із самостійними вимогами.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 08.01.2024 таку заяву задовольнив та повернув заяву ОСОБА_1 у справі №460/49927/22 про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, не досліджуючи предмету та підстав позову у справі №460/49927/22 та у даній справі, не з`ясовуючи причини подання такої заяви позивачем, прийшов до висновку про зловживання процесуальними правами.

При цьому, в матеріалах справи відсутня як копія позову прокурора у справі №460/49927/22 так і копія заяви третьої особи ОСОБА_1 у цій справі, на які покликається суд першої інстанції.

Колегія суддів наголошує, що право звернутися до суду із заявою про відкликання заяви про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та повернення відповідної позовної заяви третьої особи передбачено нормами КАС України.

Крім того, вибір способу захисту порушених прав, чи зверненням до суду з позовом, чи поданням заяви про вступ у справу як третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, є диспозитивним правом особи, яка звертається до суду, та свідчить про спосіб реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав, а не зловживання ними.

Також колегія суддів не вбачає зловживання процесуальними правами ОСОБА_1 в частині подання платіжної інструкції.

Як вже було встановлено, оскаржувана ухвала винесена 29 січня 2024 року.

22 січня 2024 року ОСОБА_1 подала платіжну інструкцію від 21.01.2024 про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. за подання позову ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, який містить дві вимоги немайнового характеру.

Тобто, судовий збір станом на дату винесення оскаржуваної ухвали був сплачений в повному обсязі, відтак висновок суду першої інстанції про зловживання позивачем процесуальними правами в частині несплати судового збору також є помилковим.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до необгрунтованого та безпідставного висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.45 КАС України.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 справа Меньшакова проти України (Заява №377/02) пункт 52 Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд, яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (див., наприклад, рішення у справі Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

У справі Мушта проти України (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали обмежив право позивача на доступ до суду, що стало перешкодою для захисту її прав.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову прийнята з порушенням вимог ст.169 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, слід передати справу за позовом ОСОБА_1 до суду першої інстанції для відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року про повернення позовної заяви у справі № 460/415/24 скасувати та передати справу (заяву) на розгляд суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар