Справа № 280/6675/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2024 року м. Дніпросправа № 280/6675/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31.08.2023 р. в адміністративній справі №280/6675/23 за позовом Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради до Запорізької обласної ради, Голови Запорізької обласної ради ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради (далі - позивач) до Запорізької обласної ради (далі - відповідач 1), Голови Запорізької обласної ради ОСОБА_1 (далі - відповідач 2), в якій позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Запорізької обласної ради №50-р від 01.09.2022 в редакції розпорядження голови Запорізької обласної ради №44-р від 27.07.2023.

30.08.2023 Комунальне підприємство Облводоканал Запорізької обласної ради подало заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив забезпечити адміністративний позов Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради про скасування розпорядження голови Запорізької обласної ради №50-р від 01.09.2022 року в редакції розпорядження голови Запорізької обласної ради №44-р від 27.07.2023 року шляхом заборони членам комісії, визначеній у розпорядженні голови Запорізької обласної ради №44-р від 27.07.2023 року, вчиняти дії, що випливають із оскаржуваного розпорядження.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.08.2023 р. в адміністративній справі №280/6675/23 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову слідує, що 01.09.2022 року головою Запорізької обласної ради було винесено розпорядження №50-р "Про проведення перевірки комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради з окремих питань фінансово-господарської діяльності та стану використання і збереження майна спільної власності територіальних громад, яке закріплене за ним на праві господарського відання".

Відповідно до п.1 зазначеного розпорядження було прийнято рішення провести перевірку Позивача з окремих питань фінансово-господарської діяльності та стану використання і збереження майна спільної власності територіальних громад, яке закріплене за Позивачем на праві господарського відання, за період з 01.01.2021 року по 31.07.2022 року.

Відповідно до п. 2 розпорядження було створено комісію з проведення відповідної перевірки та затверджено її склад. Пунктом 3 розпорядження було затверджено план перевірки. У 2022 році перевірка з невідомих позивачу причин не відбулась.

14.08.2023 року до адміністративної будівлі позивача прибули уповноважені особи відповідачів та надали позивачеві розпорядження голови Запорізької обласної ради №44-р від 27.07.2023 року "Про внесення змін до розпорядження голови Запорізької обласної ради від 01.09.2022 року №50-р "Про проведення перевірки комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради з окремих питань фінансово-господарської діяльності та стану використання і збереження майна спільної власності територіальних громад, яке закріплене за ним на праві господарського відання" на підприємстві, у період з 08.08.2023 року комісією у складі, визначеному вищенаведеним розпорядженням. Відповідно до даного розпорядження відбулись зміни у складі комісії. З 14.08.2023 року члени зазначеної комісії фактично розпочали перевірку підприємства.

Підприємство вважає, що створення комісії та проведення перевірки є незаконним та безпідставним. Питання, визначені у затвердженому плані перевірки, не відносяться до компетенції органу місцевого самоврядування, а підлягають перевірці лише органом державного фінансового контролю, про що зазначено у ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», ст. 17 Закону про органи місцевого самоврядування в Україні. Крім того, зазначає, що створення комісії було здійснено із порушенням встановленої Законом про органи місцевого самоврядування процедури.

Підприємство вважає, що оскільки позовною вимогою КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради є визнання протиправним та скасування розпорядження голови Запорізької обласної ради №50-р від 01.09.2022 року в редакції розпорядження голови Запорізької обласної ради №44-р від 27.07.2023 року, то відповідно, вона спрямована на визнання проведення перевірки підприємства протиправною, а з урахуванням того, що перевірка триває та фактично буде завершена вже 14.09.2023 року, тобто через 2 тижні, рішення суду не зможе бути виконано, оскільки перевірка вже буде завершена та за її результатами буде складений відповідний акт, який з огляду на бажання голови комісії звільнити діючого генерального директора підприємства, буде складений зі "спотворенням" фактів та безпідставними обвинуваченнями.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

За наслідками оцінки наведених позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що обґрунтовуючи заяву позивач зазначив лише про незаконність розпорядження, тобто стверджує про те, що ознаки протиправності розпорядження є очевидними, при цьому позивач не надав жодного обґрунтування яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке ймовірно стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Так, безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Водночас, саме по собі посилання на негативний вплив рішень суб`єктів владних повноважень не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №140/10203/20.

Таким чином, позивачем не доведено існування реальної можливості завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав/інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги повністю суперечать зібраними у справі доказами, та не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31.08.2023 р. в адміністративній справі №280/6675/23,- залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31.08.2023 р. в адміністративній справі №280/6675/23,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко