Справа № 460/21729/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2024 року м. РівнеСправа №460/21729/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач-2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 07.09.2023 №40 про відмову у переведенні позивача на пенсію за іншим Законом, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII;

зобов`язати відповідача-1 перевести позивача з дати звернення (31.08.2023) на пенсію за іншим Законом, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 11.12.1987 по 12.11.2010 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30.08.2023 №02-29/2373 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 30.08.2023 №02-29/2374.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Маючи стаж роботи на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 понад 20 років вважає, що вона набула право на призначення пенсії відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. 31.08.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію за віком державного службовця та надала всі необхідні документи. Проте рішенням відповідача-2 від 07.09.2023 №40 відмовлено в перерахунку пенсії у спосіб переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця з підстав відсутності необхідної кількості стажу державної служби. Вважає, що відповідач-2 протиправно не зарахував до страхового стажу періоди її роботи в органах місцевого самоврядування з 11.12.1987 по 12.11.2010, та протиправно відмовив їй у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 19.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позов.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що 31.08.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою щодо переходу з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу. Вказав, що розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ визначено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ мають право особи, які станом на 01.05.2016 мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 такого Закону та актами Кабінету Міністрів України. Крім того, зауважив, що форма довідки, яку надала позивач не затверджена жодним нормативно-правовим актом. Вважає, що відповідач-2 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог та повністю підтримав позицію відповідача-1. Крім того, зазначив, що підстави для призначення пенсії за нормами Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ через відсутність необхідного спеціального стажу роботи відсутні. Позовна вимога щодо зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування не підлягає задоволенню, оскільки обчислення страхового стажу є повноваженнями відповідача, які реалізовуються виключно в процесі прийняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії, та з урахуванням того, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, то позовні вимоги щодо зарахування стажу не підлягають задоволенню. Вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 07.04.2008 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

31.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою щодо переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 07.09.2023 №40 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу з підстав відсутності законних підстав для проведення перерахунку, оскільки їй було призначено пенсію відповідно до Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування. Зауважено, що за матеріалами електронної пенсійної справи розмір пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» складає 3334,22 грн, розмір пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - 5152,68 грн.

Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Вказаний закон набув чинності 01.05.2016.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Законом №889-VIII, крім іншого, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону Закон №3723-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Також після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Порядок та умови призначення пенсій особам, які працювали на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, здійснюється відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відтак, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII чітко визначено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою щодо переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу (31.08.2023) досягла віку 70 років 4 місяці 27 днів.

Загальний страховий стаж позивача станом на 02.09.2018 41 рік 2 місяці 12 днів.

У відзиві відповідач-2 зазначив, що підстави для призначення пенсії за нормами Закону №889-VIII через відсутність необхідного спеціального стажу роботи відсутні.

Перевіряючи наявність у позивача необхідного страхового стажу на посаді державного службовця для призначення за віком на умовах, визначених ст. 37 Закону №3723-ХІІ, суд встановив та врахував таке.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №637).

Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, чи містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Для визначення спеціального страхового стажу позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на інший вид пенсії від 31.08.2023 було надано трудову книжку №459 (дата заповнення 17.11.1972), згідно з якою:

- 11.12.1987 обрана третьою сесією двадцятого скликання секретарем виконкому Сінненської сільської Ради народних депутатів Гощанського району. Підстава: рішення сесії №3 від 11.12.1987 (запис №7);

- 21.03.1990 обрана першою сесією двадцять першого скликання заступником голови Сінненської сільської Ради народних депутатів. Підстава: рішення сесії №1 від 21.03.1990 (запис №8);

- 22.07.1994 обрана заступником голови Русивельської сільської ради. Підстава: рішення сесії сільської ради №4 від 22.07.1994 (запис №9);

- 22.07.1994 прийнято присягу державного службовця (запис №10);

- 12.08.1994 присвоєно 13 ранг державного службовця. Підстава: розпорядження голови сільської ради №17а від 12.08.1994 (запис №11);

- 01.09.1996 присвоєно 12 ранг державного службовця. Підстава: розпорядження голови сільської ради №24 від 01.09.1996 (запис №12);

- 15.04.1998 обрана секретарем Русивельської сільської ради. Підстава: рішення сесії №3 від 15.04.1998 (запис №13);

- 01.09.1998 присвоєно 11 ранг державного службовця. Підстава: розпорядження голови сільської ради №16а від 01.09.1998 (запис №14);

- 11.04.2002 обрана секретарем Русивельської сільської ради. Підстава: рішення сесії сільської ради №3 від 11.04.2002 (запис №15);

- 16.06.2005 встановлено 5 категорію 9 ранг. Підстава: рішення сільської ради №174 від 16.06.2005 (запис №16);

- 11.04.2006 обрана секретарем Русивельської сільської ради. Підстава: рішення сесії сільської ради №2 від 11.04.2006 (запис №17);

- 04.04.2008 присвоєно позачерговий 8 ранг. Підстава: розпорядження №18 від 04.04.2008 (запис №18);

- 12.11.2010 звільнено з посади секретаря Русивельської сільської ради у зв`язку із закінчення строку повноважень. Підстава: рішення сільської ради №1 від 12.11.2010 (запис №19).

Таким чином, записи трудової книжки №459 в повній мірі підтверджують зайнятість позивача в період:

- з 11.12.1987 по 20.03.1990 на посаді секретаря виконкому Сінненської сільської Ради народних депутатів Гощанського району 2 роки 3 місяці 10 днів;

- з 21.03.1990 по 14.04.1998 на посаді заступника голови Сінненської сільської ради (Русивельської сільської ради - в наслідок перейменування села відповідно до Постанови Президії Верховної Ради України від 15.06.1992 №2440-ХІІ) 8 років 0 місяців 25 днів;

- з 15.04.1998 по 12.11.2010 на посаді секретаря Русивельської сільської ради 12 років 6 місяців 29 днів.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229).

Згідно з п. 3 Порядку №229 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж державної служби обчислюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами.

Таким чином, вищевказані періоди роботи позивача не потребують додаткових документів для їх підтвердження, оскільки відповідно до положень п. 3 Порядку №229 трудова книжка є основним документом для визначення стажу державної служби.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 Порядок №229 обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу.

За змістом довідки від 30.08.2023 №02-29/2373, виданої Гощанською селищною радою Гощанського району Рівненської області, стаж державної служби ОСОБА_1 складає 23 роки.

Щодо незарахування органом Пенсійного фонду до стажу державної служби періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 11.12.1987 по 12.11.2010 суд зазначає таке.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема, у пункті 4 частини другої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, при зарахуванні особам стажу роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 01.05.2016 слід керуватися Порядком №229, а до 30.04.2016 - Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок №283).

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 та від 15.12.2020 у справі №560/2398/19, які є обов`язковими для врахування судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до пункту 2 Порядку 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема:

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Додатком до Порядку №283 визначено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до якого віднесено, зокрема - Виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що посада сільського голови та старости відноситься до п`ятої категорії посад.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, періоди служби позивача в органах місцевого самоврядування на посадах секретаря виконкому сільської ради з 11.12.1987 по 20.03.1990, заступника голови сільської ради з 21.03.1990 по 14.04.1998 та секретаря сільської ради з 15.04.1998 по 12.11.2010 (загалом 22 роки 11 місяців 16 днів) підлягають зарахуванню до стажу державної служби, отже незарахування вказаних періодів відповідачами є протиправним.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі № 735/939/17 та від 10.04.2019 у справі № 607/2474/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вік позивача, робота на вищевказаних посадах та наявність спеціального стажу роботи держслужби станом на 01.05.2016 понад 20 років дають їй право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Таким чином, твердження відповідача-2 про відсутність у позивача необхідного спеціального стажу роботи є необґрунтованим та безпідставним.

Покликання ж відповідача-2 в спірному рішенні, як на обставину відсутності законних підстав для проведення бажаного для позивача перерахунку пенсії, на те, що пенсія їй призначена відповідно до Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, суд оцінює критично, адже згідно з ч. 7 ст. 27 вказаного Закону пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в той час, як Закон №3723-ХІІ передбачає спеціальні умови для призначення пенсії особам зі стажем роботи держслужби, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до такого Закону, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оспорюване рішення відповідача-2 є необґрунтованим та прийняте всупереч вимогам чинного законодавства України.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним рішення відповідача-2 від 07.09.2023 №40, яким позивачу відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, та відновленню порушеного права шляхом зобов`язання орган Пенсійного фонду перевести її з 31.08.2023 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 11.12.1987 по 12.11.2010.

При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Вирішуючи питання щодо обчислення такої пенсії, суд виходить з такого.

Пунктом 2 Порядку № 622 встановлено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з п. 3-1 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

За обставинами справи пенсія позивачу відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу не призначалася, при цьому дотримані умови для призначення пенсії державного службовця. Тому суд зазначає, що право позивача на обчислення пенсії на умовах цього Порядку жодним чином не пов`язується із фактом звільнення з посади державної служби (посади в органах місцевого самоврядування, віднесеної до категорій посад державних службовців).

Відповідно до п. 4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про оплату праці від 24.03.1993 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно із ч. 1 ст. 66 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - ст. 41 Закону №1058-IV.

Таким чином, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на момент звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на інший вид пенсії мала не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому розмір пенсії позивача повинен визначатися в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю призначення пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, тобто липень 2023 року.

За змістом довідки від 30.08.2023 №02-29/2374, виданої Гощанською селищною радою Гощанського району Рівненської області, про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, яка видана для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу про те, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за липень 2023 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії становили 7507,50 грн, з них: 7507,50 грн надбавка за інтенсивність праці.

Згідно з довідкою від 30.08.2023 №02-29/2373, виданої Гощанською селищною радою Гощанського району Рівненської області, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), заробітна плата позивача станом на 01.08.2023 становить 15015,00 грн, з яких: посадовий оклад - 11000,00 грн; надбавка за ранг (8 ранг) 550,00 грн; надбавка за вислугу років (30%) 3465,00 грн.

Вказані довідки відповідають формі довідок, затверджених постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, а тому покликання відповідача-1 про їх незатвердження жодним нормативно-правовим актом не відповідають дійсності.

Враховуючи викладене, позивач має право на обчислення пенсії як особа, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, виходячи із 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображених у довідках від 30.08.2023 №02-29/2373 та №02-29/2374, виданих Гощанською селищною радою Гощанського району Рівненської області, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

При визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховую положення абз.1 п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз. 14 п. 4.2 Порядку №22-1).

Тож дії зобов`язального характеру щодо переведення її з 31.08.2023 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ та статті 37 Закону №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 11.12.1987 по 12.11.2010, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30.08.2023 №02-29/2373 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 30.08.2023 №02-29/2374, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підтверджені належними й допустимими доказами, а тому позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.09.2023 №40, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на інший вид пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з 31.08.2023 на пенсію за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ та статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 11.12.1987 по 12.11.2010, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30.08.2023 №02-29/2373 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 30.08.2023 №02-29/2374.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69005. ЄДРПОУ/РНОКПП 20490012)

Повний текст рішення складений 02 травня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко