Справа № 260/10459/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/10459/23 пров. № А/857/3597/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Луцович М.М., м. Ужгород) у справі №260/10459/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

29 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціальний захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області, в якому просив визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області щодо припинення виплати державної соціальної допомоги особі з інвалідністю, яка не має права на пенсію, з 21 вересня 2015 року; зобов`язати Управління соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області нарахувати та виплатити йому державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю, яка не має право на пенсію, за період з 21.09.2015 по 01.02.2023 року; стягнути з Управління соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області на його користь матеріальну шкоду в розмірі 100000 гривень.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 позовну заяву залишено без руху з підстав, встановлених частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску та подання позовної заяви із зазначенням в ній викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, та зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, а також зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

03.01.2024 позивач на виконання вимог ухвали від 04.12.2023 направив на адресу суду уточнену позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка мотивована тим, що з 2015 року по 19.12.2022 року перебував у психіатричних лікувальних закладах на примусовому лікуванні, а про причину припинення виплати допомоги з вересня 2015 року по січень 2023 року дізнався з відповіді Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області від 25.04.2023.

На підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України Закарпатський окружний адміністративний суд 15.01.2024 повернув позивачеві позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду через неповажність зазначених позивачем підстав для його поновлення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що йому не було відомо про причини припинення виплати йому державної соціальної допомоги, оскільки він перебував у психіатричних закладах закритого типу в період з 2014 року по 2022 рік. Про причину припинення виплати такої допомоги з вересня 2015 року по січень 2023 року дізнався 25.04.2023 з відповіді Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області на адвокатський запит. Крім того, звертає увагу, що 04.08.2023 вже звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду з таким позовом, однак позов було повернуто.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що позивач 07.03.2023 звернувся до відповідача про відновлення виплати державної соціальної допомоги як особі, яка не має права на отримання пенсії, а тому про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися щонайменше 07.03.2023, що вказує на пропуск строку звернення до суду з даним позовом.

Також суд першої інстанції зазначив, що 04.08.2023 позивач вже звертався з позовом до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області і ухвалою суду від 14 вересня 2023 року у справі №260/6810/23 позовну заяву було повернено. Вказану ухвалу разом з позовною заявою позивачем отримано 03.10.2023, однак до суду повторно звернувся лише 29.11.2023, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу у межах наведених у ній доводів, колегія суддів при наданні оцінки законності та обгрунтованості ухвали про повернення позову виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів із дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст.123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску строку звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, принциповим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції надав можливість позивачеві навести причини пропуску строку, про що винесена ухвала про залишення позовної заяви без руху.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати можливість звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Тобто, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом у справі №240/12017/19.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Апеляційний суд звертає увагу, що предметом даного спору є визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю, яка не має право на пенсію, за період з 21.09.2015 по 01.02.2023 року.

З матеріалів справи, а саме, із змісту ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 12.12.2022 у справі №567/1532/22, вбачається, що до позивача з 03.02.2015 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу.

З 03.02.2015 по 19.12.2022 (дата набрання законної сили ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 12.12.2022 у справі №567/1532/22 ) позивач перебував у психіатричних лікувальних закладах на примусовому лікуванні.

07.03.2023 позивач звернувся до відповідача щодо відновлення виплати державної соціальної допомоги як особі, яка не має права на отримання пенсії, і таку допомогу було виплачено за січень-квітень 2023 року.

В подальшому представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області щодо причини припинення виплати такої допомоги з вересня 2015 року по січень 2023 року, на що отримав відповідь від 25.04.2023. Саме з цією датою апелянт пов`язує початок відліку шестимісячного строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується, що про порушення свого права на отримання допомоги за 2015-2022 роки позивач міг дізнатися лише з відповіді відповідача, яку він отримав 25.04.2023, а висновки суду про те, що такою датою є дата звернення до відповідача про виплату, є помилковими.

Судом першої інстанції не встановлено будь-якої іншої дати чи події, з якої слід відраховувати для позивача початок перебігу строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу, що 04.08.2023 позивач вже звертався із позовом до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області, в якому просив визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області щодо припинення виплати йому державної соціальної допомоги особі з інвалідністю, яка не має право на пенсію; зобов`язати Управління соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області нарахувати та виплатити йому державну соціальну допомогу особі з інвалідністю, яка не має право на пенсію за період з 21.09.2015 по 01.02.2023 року; стягнути з Управління соціального захисту населення Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області на його користь матеріальну шкоду в розмірі 100000 гривень.

Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року у справі №260/6810/23 таку позовну заяву повернуто позивачеві.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повторно позивач звернувся з позовом до суду 29 листопада 2023 року після отримання 03.10.2023 ухвали про повернення позову.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що позивач з первинним позовом звернувся 04.08.2023, в межах строку, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними.

Апеляційний суд також наголошує на дотриманні судом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположним свобод, яка захищає право особи на справедливий суд.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову прийнята з порушенням вимог КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, слід передати позовну заяву ОСОБА_1 до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року про повернення позовної заяви у справі №260/10459/23 скасувати та передати справу (заяву) на розгляд суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар