Справа № 160/914/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2024 року Справа № 160/914/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Мурашко І.В. та представників відповідача - Пилипчука Є.О. та Барабаш Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області
про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді та
стягнення оплати за вимушений прогул,
09.01.2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 595-к від 11.12.2023 «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул з 12.12.2023 по період ухвалення відповідного рішення суду.
11.01.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) осіб.
31.01.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
23.04.2024 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.
25.04.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено розгляд вказаної заяви у судовому засіданні на 01.05.2024 року.
30.4.2024 року від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви, з огляду на те, що розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, а також, неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
01.05.2024 року у судовому засіданні позивач та представник позивача просили задовольнити заяву, представники відповідача у задоволенні заяви просили відмовити.
Дослідивши матеріали справи та вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.ч.1, 2 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.
Стаття 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, суд зазначає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу
- Договір про надання професійної правничої допомоги № 12/02-24 від 12.02.2024 р.;
- Калькуляцію №1 від 12.02.2024 про вартість правничої (правової) допомоги адвоката;
- Акт прийому-передачі наданих послуг з Детальним описом наданих послуг професійної правничої допомоги від 23.04.2024 року.
Як встановлено судом, між Клієнтом, ОСОБА_1 та Адвокатом, Мурашко Іриною Валентинівною укладено договір про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 12.02.2024 року, відповідно до п.1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту в адміністративній справі за позовом Клієнта до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення оплати за вимушений прогул, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової (правничої) допомоги, передбаченої в п.1.2 цього договору. Згідно п.п.4.1 та 4.4 Договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар згідно із Калькуляцією витрат на підставі Акту приймання-передачі послуг професійної правничої допомоги. Оплата підлягає внесенню готівкою в касу Адвоката протягом 10-ти календарних днів з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.
Згідно Детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги вартість наданих послуг склала:
1. Усна консультація з вивченням документів (одна) (12.02.2024) 52 сторінки - 4200.00 грн.
2. Аналіз фактичних обставин справи, формування доказів (13.02.2024) 1 год. 45 хв. - 2362.50 грн.
3. Аналіз судової практики у справі (13.02.2024) 1 год. 00 хв. - 950.00 грн.;
4. Складання і оформлення заяви про уточнення позовних вимог (13.02.2024) 1 х 500 - 500.00 грн.
5. Складання і оформлення позовної заяви в новій редакції (13.02.2024) 1 х 3000.00 - 3 000.00 грн.
6. Складання заперечення (на відповідь на відзив) (04.03.2024) 1 х 1500.00 - 1 500.00 грн.
7. Складання клопотання про витребування доказів (05.03.2024) 1 х 950,00 - 950,00 грн.
8. Ознайомлення із справою (з документами, наданими відповідачем) (18.03.2024) 1 х - 550.00 грн.
9. Участь у судових засіданнях (15.02.2024, 05.03.2024, 03.04.2024, 17.04.2024, 23.04.2024) 5х 1500.00 - 7 500.00 грн.
10. Складання заяви про ухвалення додаткового рішення суду (відшкодування судових витрат) (23.04.2024) 1 х 500.00 - 500,00 грн.
Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 22 012.50 грн. (двадцять дві тисячі дванадцять гривень 50 коп.).
Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг Клієнт засвідчив, що вищезазначені послуги надані якісно, в повному обсязі, претензій щодо наданих послуг немає.
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено уст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд зазначає, що такі послуги як усна консультація з вивченням документів, аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики у справі є складовими складання і оформлення заяви про уточнення позовних вимог та позовної заяви в новій редакції, які, крім того, мають незначні відмінності за змістом.
Щодо послуги складення заяви про ухвалення додаткового рішення суду, суд зазначає, що ця послуга не є складовою витрат на професійну правничу допомогу, оскільки безпосередньо не стосуються предмета спору.
Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 12 000 грн.
Стягнення витрат на правову допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.
При цьому, суд вважає помилковим посилання відповідача на відсутність доказів, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката у цій справі, як підставу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Такий підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні іншої частини заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03.05.2024 року.

Суддя М.В. Дєєв