Справа № 400/571/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/571/24

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В. Г. Місце ухвалення рішення: м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування періодів страхового (трудового) стажу позивача, а саме: з 01.09.1983 по 21.02.1989 період навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівному інституті ім. адмірала С.О. Макарова, з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, з 02.03.1993 по 30.05.2003 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92, згідно трудової книжки, ксерокопія якої була надана відповідачу разом з заявою про призначення пенсії;

зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з 09.11.2023 (дати її призначення), зарахувавши періоди страхового (трудового) стажу у повному обсязі згідно трудової книжки, ксерокопія якої була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, а саме, зарахувати до страхового (трудового) стажу періоди: з 01.09.1983 по 21.02.1989 період навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівному інституті ім. адмірала С.О. Макарова, з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, з 02.03.1993 по 30.05.2023 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не зарахував відповідні періоди його роботи при призначені пенсії за віком, оскільки:

у відповідача відсутня можливість отримати оригінал своєї трудової книжки у зв`язку з розміщенням ФГ Інтегровані агросистеми на тимчасово окупованій території Голопристанської територіальної громади;

при виникненні у відповідача сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, він не позбавлений права перевірити достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством, для визначення права на пенсію.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неперевірки даних трудової книжки, ксерокопія якої була надана йому ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії за віком від 09.11.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.11.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судовий збір у розмірі 1211(Одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині п.п. 3, 4 резолютивної частини рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній. Вказує, що у трудовій книжці містяться відомості про навчання позивача у період з 23.08.1983 по 01.03.1989 у вищому навчальному закладі - Миколаївському кораблебудівному інституті імені адмірала С.О. Макарова на денній формі навчання. Зазначає, що оскільки Голопристанська міська територіальна громада (станом на дату надання звернення про призначення пенсії та досі), на території якої розміщене ФГ Інтегровані агросистеми, включена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блоковані), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.07.2022 № 152), у позивача відсутня фізична можливість отримати оригінал трудової книжки, уточнюючі довідки, тощо. Крім того, вказує, що частиною 1 ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Судом у дному випадку не надано жодної правової оцінки діям відповідача, якими порушено п. 1.8 Постанови № 22-1, щодо неповідомлення ОСОБА_1 про необхідність подання документів, уточнюючих період навчання. Вказує про необхідність стягнення з відповідача витрат, які позивач (скаржник) очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 11453,44 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що трудового стажу позивача не враховані записи про періоди роботи зазначені в трудовій книжці, оскільки Позивачем не надано оригіналу трудової книжки та/або уточнюючі довідки про періоди роботи, як того вимагають норми Порядку № 637 та Порядку № 22-1.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до диплома від 01.03.1989 серія НОМЕР_1 позивач з 1983 по 1989 рік навчався в Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівного інституту ім. адмірала С. О. Макарова.

Згідно із записами №№ 20-24 копії трудової книжки від 26.07.1982 НОМЕР_2 , поданої позивачем до органів Пенсійного фонду України 09.11.2023, позивач працював відповідно:

з 05.05.1992 по 01.03.1993 комерційним директором ПКО Егіда;

з 02.03.1993 по 09.01.1995 заступником директора ТОВ Юком-92;

з 10.01.1995 по 30.05.2003 директором ТОВ фірма Юком-92.

Відповідно до відбитків печаток у копії вищезазначеної трудової книжки місцем реєстрації ПКО Егіда та ТОВ Юком-92 є м. Миколаїв.

У довідці Фермерського господарства Інтегровані агросистеми від 18.09.2023 № ИА/ИС-00034 зазначено, що позивач з 23.09.2021 по теперішній час працює у Фермерському господарстві Інтегровані агросистеми, яке на 24.02.2022 було зареєстровано у м. Гола Пристань Херсонської області, тому всі кадрові документи, в тому числі трудові книжки працівників, зараз знаходяться на тимчасово окупованій території.

09.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із письмовою заявою про призначення йому пенсії за віком, до якої було додано, зокрема, копію трудової книжки від 26.07.1982 НОМЕР_2 і довідку Фермерського господарства Інтегровані агросистеми від 18.09.2023 № ИА/ИС-00034. У цій заяві позивач також повідомив орган Пенсійного фонду України, що оригінал трудової книжки згідно з довідкою від 18.09.2023 № ИА/ИС-00034 знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому надана сканкопія трудової книжки.

Відповідно до рішення від 15.11.2023 № 02 позивачу призначено пенсію за віком з 09.11.2023.

30.11.2023 представниця позивача подала відповідачу адвокатський запит про надання відомостей про призначення позивачу пенсії з 09.11.2023 та про періоди його роботи, які зараховані до його страхового стажу.

Листом від 06.12.2023 № 1400-0305-8/90379 відповідач повідомив представницю позивача, що до страхового стажу позивача не зараховано:

з 01.09.1983 по 21.02.1989 період навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівного інституту ім. адмірала С. О. Макарова, оскільки період навчання співпадає з періодами роботи на посадах лаборанта та техніка з 01.04.1988 по 30.06.1988, з 27.09.1988 по 31.12.1988 та з 01.01.1989 по 01.04.1989 у Науково-виробничому центрі Миколаївського кораблебудівного інституту згідно зі сканованої копії трудової книжки та відсутній документ, який підтверджує денну форму навчання;

з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, оскільки відсутній підтверджуючий документ про роботу;

з 02.03.1993 по 30.05.2003 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92, оскільки відсутній підтверджуючий документ про роботу;

з 01.01.2000 по 31.12.2000 у зв`язку з відсутністю даних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи, що відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу вищенаведені періоди роботи, позивач звернувся до суду з цим позовом. Він переконаний, що відповідач порушив його право на отримання пенсії за віком у належному розмірі.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції, виходив з того, що у матеріалах справи окрім трудової книжки, відсутні інші достовірні та достатні докази, які підтверджували б факт його роботи у періоди з 05.05.1992 по 01.03.1993 та з 02.03.1993 по 30.05.2003, а тому прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, вказав, що для зарахування періоду навчання з 01.09.1983 по 21.02.1989 до страхового стажу позивач повинен був подати до органів Пенсійного фонду України довідку або інші документами, що видані на підставі архівних даних і містять періоди і форму навчання, оскільки у копії трудової книжки позивача відсутні відомості про його навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівного інституту ім. адмірала С. О. Макарова, а оскільки таких документів позивач відповідачу не надав, тому орган Пенсійного фонду України правомірно не врахував відповідний період до страхового стажу позивача.

При цьому, суд прийшов до висновку, про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом: визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неперевірки даних трудової книжки, ксерокопія якої була надана відповідачу разом з заявою про призначення пенсії; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.11.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційних скарг колегія суддів виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Так, колегія суддів зазначає, що 09.11.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із письмовою заявою про призначення йому пенсії за віком, до якої було додано, зокрема, копію трудової книжки від 26.07.1982 НОМЕР_2 і довідку Фермерського господарства Інтегровані агросистеми від 18.09.2023 № ИА/ИС-00034. У цій заяві позивач також повідомив орган Пенсійного фонду України, що оригінал трудової книжки згідно з довідкою від 18.09.2023 № ИА/ИС-00034 знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому надана сканкопія трудової книжки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не зарахував до страхового стажу позивача наступні періоди:

з 01.09.1983 по 21.02.1989 період навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівного інституту ім. адмірала С. О. Макарова, оскільки період навчання співпадає з періодами роботи на посадах лаборанта та техніка з 01.04.1988 по 30.06.1988, з 27.09.1988 по 31.12.1988 та з 01.01.1989 по 01.04.1989 у Науково-виробничому центрі Миколаївського кораблебудівного інституту згідно зі сканованої копії трудової книжки та відсутній документ, який підтверджує денну форму навчання;

з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, оскільки відсутній підтверджуючий документ про роботу;

з 02.03.1993 по 30.05.2003 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92, оскільки відсутній підтверджуючий документ про роботу;

з 01.01.2000 по 31.12.2000 у зв`язку з відсутністю даних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, відповідачем вказано, що позивач не надав оригіналу трудової книжки або уточнюючі довідки про періоди роботи, як того вимагають норми Порядку № 637 та Порядку №22-1, про що також вказано в апеляційній скарзі відповідача.

Так, суд першої інстанції правомірно вказав, що відповідач зобов`язаний був при розгляді заяви позивача розглянути паперову копію трудової книжки у тому самому порядку, що й копію трудової книжки, яка подана в електронній формі, оскільки абзац другий пункту 2.23 розділу ІІ Порядку № 22-1 суперечить статті 1 і 2 Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні, а тому в спірних правовідносинах органи Пенсійного фонду України повинні були керуватися правовими нормами Закону України, а не підзаконного нормативно-правового акта, а отже відповідач зобов`язаний був при розгляді заяви позивача розглянути паперову копію трудової книжки у тому самому порядку, що й копію трудової книжки, яка подана в електронній формі, а тому доводи апелянта (відповідача) в цій частині є безпідставними.

Що стосується позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду навчання позивачка з 01.09.1983 по 21.02.1989, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Згідно з п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до пункту 27 Порядку № 637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Відтак у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній про навчання страховий стаж за періоди роботи до 01.01.2004 встановлюється на підставі дипломів, посвідчень, свідоцтв, а також довідок та інших документів, що видані на підставі архівних даних і містять періоди навчання. Якщо у поданому документі про стаж вказано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).

Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженим наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 № 161, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 09 квітня 2024 року у справі № 380/15284/22, із змісту наведених норм видно, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка із внесенням записів про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції відмовив у зарахуванні періоду навчання позивача вказавши, що у копії трудової книжки позивача відсутні відомості про його навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівного інституту ім. адмірала С. О. Макарова, а диплом не містить відомостей про конкретний період та форму навчання позивача.

Колегія суддів зазначає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до записів трудової книжки, 23.08.1983 року позивач зарахований студентом першого курсу денної відділення та 01.03.1989 року відрахований з інституту, як закінчивший з наданням місячної відпустки. При цьому, навпроти таких записів містяться дати та номери наказів, печатки навчального закладу, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

Таким чином записами трудової книжки позивача та наданим позивачем дипломом підтверджується період навчання позивача в Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівного інституту ім. адмірала С. О. Макарова з 01.09.1983 (наказ про зарахування № 276 по 21.02.1989 (наказ про відрахування № 101), а тому цей період підлягає врахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 05.05.1992 по 01.03.1993 та з 02.03.1993 по 30.05.2003 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не зараховано вищезазначені періоди з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, оскільки відсутній підтверджуючий документ про роботу; з 02.03.1993 по 30.05.2003 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92, оскільки відсутній підтверджуючий документ про роботу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що такий період зарахуванню не підлягає, оскільки будь-яких інших доказів, крім трудової книжки, що підтверджували б факт його роботи у періоди з 05.05.1992 по 01.03.1993 та з 02.03.1993 по 30.05.2003 до суду не надав.

Надаючи оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка, про що вже зазначалося судом.

Так, згідно записів трудової книжки, 05.05.1992 року позивача призначено на посаду комерційного директора ПКО Егіда відповідно до наказу № 02-к та 01.03.1993 року звільнено за власним бажанням відповідно до наказу № 23-к.

З 02.03.1993 року позивача призначено на посаду заступника директора ТОВ Юком-92, а з 10.01.1995 року назначено директором ТОВ фірма Юком-92 згідно протоколу уст. зборів від 10.01.1995 року.

Тобто записами трудової книжки підтверджено періоди роботи позивача на вищезазначених посадах, при цьому колегія суддів акцентує увагу, що претензій до заповнення трудової книжки у відповідача не має.

Доводи апелянта, що період роботи позивача з 01.01.2000 по 31.12.2000 не зараховано у зв`язку з відсутністю даних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач не несе за це відповідальність.

Таким чином, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу та навчання у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача, отже зазначені відповідачем обставини не можуть позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист та підлягають зарахуванню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Таким чином при встановленні неповноти даний у трудовій книжці позивача, орган Пенсійного органу не був позбавлений можливості повідомити позивача про необхідність подання додаткових документів, зокрема, уточнюючих довідок у підтвердження страхового стажу.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а вказав на те, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Колегія суддів звертає увагу, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Позивач як громадянин України, стаж якого підтверджений трудовою книжкою, що є основним документом, який підтверджує трудовий стаж, має право на відповідний соціальний захист з боку держави. При цьому держава в особі своїх органів не може відмовляти у виконанні своїх позитивних зобов`язань, в даному випадку у наданні соціального захисту, з формальних підстав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з пп. 2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Таким чином законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребовувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Отже у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачу надати довідку.

Такі висновки узгоджуються з правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, за умови документального підтвердження і доведеності наявності у особи права на пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у справі № 487/68/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 09.11.2023 (дати її призначення), зарахувавши до страхового (трудового) стажу періоди: з 01.09.1983 по 21.02.1989 період навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівному інституті ім. адмірала С.О. Макарова, з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, з 02.03.1993 по 30.05.2023 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92.

Таким чином, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для зарахування оспорюваного стажу позивачу.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 відповідно до платіжного доручення № N1GJM4837M від 18.01.2024 року та при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 1453,44 грн., що підтверджується квитанцією банку від 21.03.2024 року.

Враховуючи те, що за наслідками розгляду даних апеляційних скарг судом було задоволено апеляційну скаргу позивача, судовий збір у загальному розмірі 2664,64 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що апелянтом в апеляційній скарзі вказано, що докази понесення судових витрат буде подано суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у відповідності до приписів ч. 7 ст. 139 КАС України.

Водночас на момент винесення рішення суду, таких доказів не подано, а тому колегія суддів не надає оцінку необхідність стягнення з відповідача витрат, які позивач (скаржник) очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 11453,44 грн.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо незарахування періодів страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 , а саме: з 01.09.1983 по 21.02.1989 період навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівному інституті ім. адмірала С.О. Макарова, з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, з 02.03.1993 по 30.05.2003 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92, згідно трудової книжки, ксерокопія якої була надана відповідачу разом з заявою про призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 09.11.2023 (дати її призначення), зарахувавши до страхового (трудового) стажу періоди: з 01.09.1983 по 21.02.1989 період навчання у Миколаївському ордена Трудового Червоного Прапора кораблебудівному інституті ім. адмірала С.О. Макарова, з 05.05.1992 по 01.03.1993 період роботи на посаді комерційного директора ПКО Егіда, з 02.03.1993 по 30.05.2023 період роботи заступником директора та директором фірми ТОВ Юком-92.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 2664,64 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят чотири гривні) 64 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 травня 2024 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова