Справа № 480/13284/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.08.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.08.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 12.06.2015 по 25.07.2016 позивач проходив службу у в/ч НОМЕР_2 по мобілізації, а у період з 17.10.2016 по 28.08.2023 перебував на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України. Позивача наказом командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України за №180 від 28.08.2023 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач отримав статус та посвідчення учасника бойових дій, за період служби у 2016 році не використовував додаткову пільгову відпустку як учасник бойових дій. При звільненні позивач не отримав грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій. Позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, проте у визначений законом термін відповідь відповідачем надана не була. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог та зазначає, що дійсно особи, які мають статус учасника бойових дій, відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на додаткові відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. Тобто, військовослужбовці, які мають статус учасника бойових дій, мають право на додаткову відпустку, як учасники бойових дій, яке може бути реалізовано двома способами: безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; грошова компенсація відпустки особі.
Згідно з витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 25.07.2016 № 228 позивач був звільнений з військової служби у запас з 25 липня 2016 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач перебував на військовій службі по контракту у військовій частині НОМЕР_1 НГУ в період з 17.10.2016 по 28.08.2023. Згідно з витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 28.08.2023 № 180 позивача було виключено зі списків особового складу військової части та всіх видів забезпечення з нарахуванням та виплати компенсації за невикористані 25 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, та 20 діб за щорічної основної відпустки за 2023 рік. Також була встановлена та виплачена компенсація за кількість діб невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 р - 14 к.д, за 2018 р.- 14 к.д., за 2019р. - 14 к.д, за 2020р. - 14 к.д , за 2021р. - 14 к.д., за 2022р. - 14 к.д, за 2023р. - 14 к.д., а також інші види матеріальної допомоги в повному обсязі.
Оскільки на момент звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 була відсутня інформації щодо невиплати йому компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій при звільненні з військової частини НОМЕР_4 , то нараховувати ці виплати у військової частини НОМЕР_1 не було жодних правових підстав.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, вважає їх не обґрунтованими та безпідставними, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині - польова пошта НОМЕР_3 , наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 25.07.2016 № 228 позивач був звільнений з військової служби у запас, з 25 липня 2016 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 24).
У подальшому позивач перебував на військовій службі по контракту у військовій частині НОМЕР_1 НГУ у період з 17.10.2016 до 28.08.2023 (включно), що підтверджується наказом командира військової частини від 28.08.2023 №180 (а.с. 11) та не заперечується сторонами по справі, дані обставини не є спірними.
Позивач є учасником бойових, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , виданого 31.03.2016 (а.с. 5).
Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою від 27.08.2023, у якій просив надати довідку стосовно отримання грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2016 рік (а.с. 16).
Військова частина НОМЕР_2 листом від 25.09.2023 №5599 (а.с. 18) повідомила позивача про те, що у вч НОМЕР_2 ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки не отримував.
У подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.10.2023 (а.с. 19), у якій просив нарахувати на виплатити грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за 2016 рік. В додатках до заяви від 17.10.2023 позивачем надано відповідь військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 №5599 (а.с. 18) відповідно до якої, як зазначено вище міститься інформація про те, що у вч НОМЕР_2 ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки не отримував.
Оскільки при проходженні військової служби у ВЧ НОМЕР_6 позивачем у 2016 році не використовувалась додаткова оплачувана відпустка, як учасником бойових дій, а при звільненні зі служби компенсація за таку відпустку не була йому виплачена, у зв`язку із чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Пункт 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про відпустки" визначає види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно зі ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Таким чином позивач, як учасник бойових дій мав право на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до п. 8, 14, 17-19 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.
Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Як убачається зі змісту абз. 3 п. 14 статті 10-1 Закону №2011-XII, у разі невикористання військовослужбовцями до часу звільнення щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
Таким чином, вказана норма передбачає не право роботодавця нарахувати або не нарахувати компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, а його обов`язок нарахувати і виплатити їх, а тому на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу військової частини відповідачем протиправно не було проведено повного розрахунку в частині виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої учасникам бойових дій, за 2016 рік.
При цьому суд вважає доводи відповідача про те, що оскільки на момент звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 була відсутня інформації щодо невиплати йому компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій при звільненні з військової частини НОМЕР_4 , то нараховувати ці виплати у військової частини НОМЕР_1 не було жодних правових підстав, суд визнає їх необґрунтованими та безпідставними, та зазначає, що обов`язок належного підрахунку та виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, в т.ч. і у 2016 році покладено саме на ту військову частину в якій проходив військову службу позивач та з якої позивача було звільнено, зокрема на військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, а не військову частину НОМЕР_4 .
Крім того, суд зазначає, що позивачем вже після звільнення до відповідача подана була заява від 17.10.2023 (а.с. 19), у якій просив нарахувати на виплатити грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік. В додатках до заяви від 17.10.2023 позивачем надано відповідь військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 №5599 (а.с. 18) відповідно до якої, як зазначено вище міститься інформація про те, що у вч НОМЕР_2 ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій у 2016 р. не отримував.
На час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на час звільнення з військової служби.
Припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 16.05.2019 по зразковій справі № 620/4218/18 (постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 рішення від 16.05.2019 залишено без змін).
Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію відпустки як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.08.2023, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до норм Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.08.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 28.08.2023.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета