Справа № 343/650/24
Суддя: Лицур І. М.
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/650/24
Провадження №: 2-а/343/14/24
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

з участю представника позивача адвоката Кобилинець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 1649850 від 13.03.2024 року, складену інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та витрати з надання правничої допомоги. Свої вимоги мотивував тим, що 13 березня 2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Малишем О.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1649850, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13.03.2024 року о 17:07 год. він, керуючи автомобілем марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по проспекту Чорновола, 32 в м.Львові, увімкнув світловий покажчик повороту червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 31.4.3 (ґ) ПДР України, а саме: керування транспортним засобом, в якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання. Вважає, що постанова серії ЕНА № 1649850 від 13.03.2024 року є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що відповідальність за порушення п. 31.4.3 (ґ) Правил дорожнього руху передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП. Натомість інспектор ОСОБА_2 притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, з оскаржуваної постанови неможливо достовірно встановити, що стало підставою притягнення його до адміністративної відповідальності увімкнутий світловий покажчик червоного кольору, що не відповідає ДСТУ 3649:2010 (ч. 2 ст. 122 КУпАП), чи нанесення на розсіювачі світлових приладів тонування чи покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, що є порушенням п. 31.4.3 (ґ) ПДР (ч. 1 ст. 121 КУпАП). Обвинувачення, яке міститься в оскаржуваній постанові є неконкретним, оскільки ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення водіями транспортних засобів, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів. Державним стандартом ДСТУ 3649:2010 «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно встановлення засобів освітлення та світлової сигналізації», п. 6.1.2 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено застосування зруйнованих та з тріщинами на світло-відбивальних поверхнях або розсіювачах ПЗС, встановлення будь-яких пристроїв, що обмежують їхню видимість, нанесення покриття на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їх силу світла, світлорозподіл або колір. При прийнятті оскаржуваної постанови інспектор не дотримався вимог ст. 280 КУпАП, оскільки, незважаючи на його доводи про те, що жодного тонування чи фарбування на задні зовнішні світлові прилади він не наносив, а придбав автомобіля з світловими приладами у такому вигляді (червоного кольору), що не змінює колір світлових сигналів, які подаються та їх яскравість, вказаних доводів не перевірив. Крім того, 05 жовтня 2023 року транспортний засіб марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , яким він керував на час зупинки, пройшов першу реєстрацію транспортного засобу у територіальному сервісному центрі НОМЕР_3 (м.Новояворівськ вул. Зелена, 3), в зв`язку з чим було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. Сертифікація вказаного вище транспортного засобу та перша реєстрація сервісним центром МВС свідчить про те, що автомобіль за своїми характеристиками відповідає обов`язковим вимогам правил та нормативів, які діють на території України, в тому числі й ДСТУ 3649:2010. Крім того, в додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено заповнення п. 7 постанови «до постанови додаються». Натомість в оскаржуваній постанові не міститься жодної інформації про будь?яку фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1649850 від 13.03.2024 року винесена з грубими порушеннями норм чинного законодавства, тобто є незаконною та підлягає скасуванню.

Представник Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції згідно довіреності № 23453/41/3/01-2023 від 22.12.2023 року (а.с. 51) ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 38-50), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зазначив, що з матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено, що 13.03.2024 року о 17:07 год. позивач, керуючи транспортним засобом марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , увімкнув світловий покажчик повороту червоного кольору, що не відповідає вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», чим порушив п. 31.4.3 (ґ) ПДР. Відповідно інспектором управління лейтенантом поліції Малишем О.В. винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів). Після зупинки транспортного засобу, поліцейський належним чином представився водієві, вказав причину зупинки та допущені порушення ПДР. Крім того, позивач не мав при собі та не пред`явив поліc обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що також є порушенням ПДР, тому лейтенантом поліції ОСОБА_2 , з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, винесено постанову за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке є більш суворою, тобто за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Посилання позивача на те, що технічний стан та обладнання транспортного засобу під час їх експлуатації перевіряється візуально та з використанням засобів вимірювальної техніки відповідно до ДСТУ 3649-97, є невірними, оскільки ДСТУ 3649-97 втратив чинність 28.12.2010 року згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики про затвердження національного стандарту України ДСТУ 3649:2010 та скасування чинності національного стандарту України ДСТУ 3649-97. Таким чином, відповідно до діючого ДСТУ 3649:2010, колір покажчиків повороту у транспортному засобі поліцейський повинен перевіряти саме візуально, застосування спеціального приладу не вимагається. Відповідно до п. 9.1 (а) ПДР, покажчики поворотів є попереджувальними сигналами. Покажчики повороту є світловими приладами, встановленими зовні транспортного засобу, вигляд яких повинен відповідати державним стандартам ДСТУ 3649:2010 та мати жовтий колір. Що стосується твердження позивача про те, що сертифікація автомобіля та перша реєстрація сервісним центром МВС свідчать про те, що транспортний засіб за своїми характеристиками відповідає обов`язковим вимогам правил та нормативів, які діють на території України, в тому числі ДСТУ 3649:2010, то вони є невірними, так як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є лише документом, що підтверджує постановку автомобіля на облік та не може свідчити, що такий автомобіль відповідає даним технічних приписів та ДСТУ. Посилання позивача про те, що в п. 7 оскаржуваної постанови відсутня інформація про фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів, не спростовують факту вчинення позивачем порушення. Щодо вимоги позивача про стягнення з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн., то в її задоволенні також слід відмовити, оскільки витрати на оплату послуг адвоката в даній справі не є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

Позивач 19.04.2024 року подав до суду відповідь на відзив (а.с. 55-61), де зазначив, що у відповідності до п. 31.4.3 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, забороняється експлуатація транспортних засобів, на розсіювачах світлових приладів яких нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання. Верховний Суд у справі № 537/2088/17 від 15.05.2019 року вказав, що при ухваленні постанови інспектор має вказати, який конкретно пункт ПДР порушила особа. Однак інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 згідно постанови серії ЕНА № 1649850 притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, хоча за нанесення на розсіювачі світлових приладів тонування чи покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання, передбачена відповідальність саме за ч. 1 ст. 121 КУпАП. В порушення додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у п. 7 постанови серії ЕНА № 1649850 від 13.03.2024 року не зазначені відомості про фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до п. 10 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстру виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 року № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання», сертифікат відповідності видається: виробником або його уповноваженим представником - резидентом України на кожний транспортний засіб, тип якого відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу; уповноваженими органами або визначеними Міністерством інфраструктури України органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, на кожний новий транспортний засіб, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу, а також на той, що був у користуванні. Порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядком ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання, затверджених наказом Мінінфраструктури від 17.08.2012 року № 521, передбачено, що на кожен колісний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності. Підпунктом «б» пункту 1.4 розділу 1 вказаного Порядку визначено, що індивідуальному затвердженню підлягає кожен КТЗ, що був у користуванні і підлягає першій державній реєстрації в Україні. За визначенням, наведеним у п.п. 1.10 цього Порядку, індивідуальне затвердження - сукупність процедур, за допомогою яких уповноважений орган чи орган із сертифікації підтверджує, що конкретний окремо взятий КТЗ відповідає усім вимогам та технічним приписам, визначеним цим Порядком. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. 05 жовтня 2023 року транспортний засіб марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , пройшов першу реєстрацію у територіальному сервісному центрі НОМЕР_3 (м.Новояворівськ вул. Зелена, 3), в зв`язку з чим було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Сертифікація вказаного вище транспортного засобу та перша реєстрація такого автомобіля сервісним центром МВС свідчить про те, що він за своїми характеристиками відповідає обов`язковим вимогам правил та нормативів, в тому числі ДСТУ 3649:2010. Отже, оскільки держава дозволила ввезення транспортного засобу, його реєстрацію і експлуатацію, отримавши від особи всі платежі пов`язані із його розмитненням та постановкою на облік, подальша заборона використання цього транспортного засобу через наявність у автомобілі покажчиків повороту червоного кольору, які, нібито, не відповідають п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, вказує на грубе порушення прав водія. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а до матеріалів вказаної адміністративної справи відповідачем не долучено жодного доказу, який би був належним для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1056771 від 20.03.2024 року (а.с. 19) адвокат Кобилинець Т.В. повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на обставини, викладені у позові та у відповіді на відзив, просила скасувати постанову серії ЕНА № 1649850 від 13.03.2024 року, складену інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Малишем О.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, а також стягнути з відповідача відшкодування сплаченого судового збору та витрати з надання правничої допомоги.

Представник Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві на позов міститься прохання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 вищевказаного Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 вказаного вище Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються. Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

В п. 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «ґ» п. 31.4.3 ПДР передбачена заборона експлуатації транспортних засобів, на розсіювачах світлових приладів яких нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до п. 6.1.5 Національного Стандарту України ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби (КТЗ). Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання", передбачені вимоги до кольору покажчиків поворотів, а саме: і передні, і задні повинні мати жовтий колір. При цьому, положеннями п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010 передбачено, що відповідність вимогам, зокрема п. 6.1.5 перевіряють візуально.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 10 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями Державного реєстру сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстру виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 року № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання», сертифікат відповідності видається: виробником або його уповноваженим представником - резидентом України на кожний транспортний засіб, тип якого відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу; уповноваженими органами або визначеними Міністерством інфраструктури України органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, на кожний новий транспортний засіб, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу, а також на той, що був у користуванні.

Пунктом 1.2 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року № 521, передбачено, що на кожен колісний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.

Відповідно до п. 1.10 зазначеного Порядку, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження - документ, яким уповноважений орган чи орган із сертифікації підтверджує, що окремо взятий КТЗ чи партія обладнання, які не мають сертифікату типу, відповідають вимогам цього Порядку.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1649850 (а.с. 14-15), згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно з даною постановою, 13.03.2024 року о 17:07 год. в м.Львові по проспекту Чорновола, 32 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , увімкнув світловий покажчик повороту червоного кольору, що не відповідає ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 31.4.3 (ґ) ПДР України, а саме: керування транспортним засобом, в якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , який має світловий покажчик повороту червоного кольору, підтверджується також відеозаписом з місця події, що міститься на диску DVD-R (а.с. 53), долученому відповідачем до поданого відзиву, який був досліджений в судовому засіданні.

Суд приймає інформацію з даного відеозапису до уваги, оскільки цей запис є достатньо інформативним, стосується суті дій водія, описаних в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер та містить в хронологічній послідовності відомості про обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Посилання сторони захисту на те, що в оскаржуваній постанові не міститься інформації про фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, як того вимагає додаток 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, а також те, що в п. 7 постанови не зазначені відомості про фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів, на думку суду, не заслуговують на увагу та не спростовують факту керування позивачем автомобілем з червоними показчиками поворотів, що також відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного судув постанові від 14.02.2018 року по справі № 735/1246/15-а.

Таким чином судом встановлено, що дійсно 13.03.2024 року о 17:07 год. в м.Львові по проспекту Чорновола, 32 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , увімкнув світловий покажчик повороту червоного кольору, що не відповідає ДСТУ 3649:2010.

Однак, інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Малиш О.В., який складав постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, неправильно вказав в ній пункт Правил дорожнього руху, який порушив водій, зазначивши, що останній порушив п. 31.4.3 (ґ) ПДР України: керував транспортним засобом, в якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання, що не відповідає дійсності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено права суду встановлювати інші обставини адміністративного правопорушення, ніж ті, що зазначені в протоколі, оскільки це б погіршувало становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому суд не наділений процесуальними правами перекваліфіковувати дії правопорушника згідно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки саме в ній формулюється обвинувачення у вчиненні правопорушення і в іншому випадку суд вийде за межі пред`явленого обвинувачення.

Разом з тим слід врахувати, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с. 17-18), автомобіль марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 , пройшов першу реєстрацію 05.10.2023 року; власником вказаного автомобіля є ОСОБА_4 .

Факт первинної реєстрації транспортного засобу свідчить про те, що станом на 05.10.2023 року вказаний вище автомобіль за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджувалося сертифікатом відповідності, в тому числі і вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, що й було підставою для проведення компетентним органом його реєстрації, факт яка є своєрідним дозволом на експлуатацію на території України, оскільки у випадку невідповідності вищевказаним вимогам автомобільне не був би зареєстрований.

За таких обставин, враховуючи також факт проходження автомобілем марки «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , сертифікації та його відповідність на момент сертифікації вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, відсутність доказів переобладнання транспортного засобу в подальшому, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки при відсутності змін у нормативному регулюванні відносин та втручання у конструкцію транспортного засобу, дії державних органів щодо притягнення особи до відповідальності за виявлені в подальшому невідповідності не можуть бути правомірними.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи те, що дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення порушення п. 31.4.3 (ґ) ПДР України: керування транспортним засобом, в якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання, суд прийшов до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого вказаною статтею КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1649850 від 13.03.2024 року, винесена інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області ОСОБА_2 , є протиправною і її слід скасувати в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, тому суд вважає за необхідне провадження в справі закрити, оскільки відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача слід стягнути 605,60 грн. сплаченого ним судового збору згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 20.03.2024 року (а.с. 9).

Що стосується вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Договір про надання правової допомоги від 16.04.2024 року (а.с. 29-33) підтверджує, що позивач звертався за отриманням правової допомоги до адвоката Кобилинець Т.В.

Згідно акту наданих послуг від 02.02.2024 року (а.с. 34), вартість однієї години підготовки позову та участі у судовому засіданні становить 2 119,60 грн., адвокатом витрачено 4 години, що в загальному складає 8 478,40 грн., однак сторони договору погодили договірну ціну послуг адвоката, що склала 5 000,00 грн.

Вказаний розмір вартості послуг адвоката суд вважає таким, що є неспівмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, а також значенням справи для позивача.

Суд вважає, що тривалість підготовки позову та участі у судовому засіданні, на що адвокат згідно з вищевказаним описом витратила 4 години, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Проаналізувавши вищенаведені докази, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого на це часу, суд дійшов висновку, що вартість цих послуг становить 1 800,00 грн., що є співмірним з обсягом наданих правових послуг, категорією складності справи, витраченим адвокатом часом, об`ємом наданих послуг та значенням справи для сторін.

На підставі викладеного, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7,9,122,245,247,251,252, 280,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 77,139,241-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1649850 від 13.03.2024 року, винесену інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Малишом О.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень та 60 копійок) та 1 800,00 грн. (одну тисячу вісімсот гривень) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт номер: НОМЕР_7 , виданий 30.07.2020 року органом 2617.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, що знаходиться за адресою: 79053, м.Львів вул. Перфецького, 19, .

Суддя:

Повне рішення суду складено 07.05.2024 року.