Справа № 160/17013/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 4 від 11.01.2023, виданої ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», та у зарахуванні до загального стажу періоду навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 та періоду роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.02.2023 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 4 від 11.01.2023, виданої ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», та зарахувати до загального стажу період навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 та період роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998.
Ухвалою суду від 18.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
У відзиві, який надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд», відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що при призначенні пенсії до загального страхового стажу позивача не було зараховано період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 03.07.1981, оскільки в ньому відсутня дата рішення державної екзаменаційної комісії про присвоєння кваліфікації, а також підпис голови комісії. Період роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998 не зараховано до загального страхового стажу у зв`язку з тим, що назва підприємства на печатці при звільненні (селянське (фермерське) господарство «Еталон») не збігається з назвою підприємства, на яке було працевлаштовано позивача (фермерське господарство «Еталон»). З метою підтвердження первинними документами відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату № 4 від 11.01.2023, виданій ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», її було направлено до управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Перевіркою встановлено, що ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод» за адресою реєстрації не знаходиться. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На виконання ухвали суду від 18.07.2023 відповідачем через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену з 19.02.2023 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до розрахунку стажу позивача (форма РС-право) страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений станом на 31.12.2022, становить 36 років 09 місяців 05 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 та період роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998.
Трудова книжка позивача НОМЕР_2 , заповнена вперше 08.07.1981 на Спеціальному будівельно-монтажному тресті, містить запис про його навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 у ПТУ № 72 м. Калінінграда Московської області, внесений на підставі диплому В № 523201. Також у трудовій книжці позивача містяться записи про спірний період його роботи:
запис № 15 22.08.1997 прийнятий на фермерське господарство «Еталон» на посаду оператора на переробні лінії (наказ № 69/к від 22.08.1997);
запис № 16 07.02.1998 звільнений з посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 9/к від 09.02.1998).
Вказані записи про роботу позивача засвідчено підписом уповноваженої особи із зазначенням посади, прізвища та ініціалу імені, скріплено печаткою відділу кадрів та канцелярії селянського (фермерського) господарства «Еталон».
Згідно з дипломом НОМЕР_1 , виданим 03.07.1981 (реєстраційний номер 819), ОСОБА_1 01.09.1978 вступив та 01.07.1981 закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища № 72 м. Калінінграда Московської області за професією столяр (будівельний) тесляр. У дипломі зазначено, що рішенням екзаменаційної комісії ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію за професією столяр (будівельний) тесляр другого розряду, містяться підписи у графі «директор училища» та графі «заступник директора училища з навчально-виробничої роботи», у графі «голова екзаменаційної комісії» підпис відсутній.
У довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 4 від 11.01.2023, виданій ОСОБА_1 ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», зазначено відомості про його заробітну плату за травень-грудень 1989 року, 1990-1996 рр., січень-серпень 1997 року. Довідка містить запис про те, що на всі виплати нараховано страхові внески до Пенсійного фонду України, довідку видано на підставі відомостей нарахування заробітної плати, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_1 . Також у довідці вказано про відсутність заперечень проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у довідці.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 19.05.2023 про перерахунок пенсії, починаючи з 19.02.2023, з урахуванням наданої для призначення пенсії довідки № 4 від 11.01.2023, виданої ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», періоду навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 та періоду роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.
За приписами пункту 1.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Пунктом 1.2 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.
Записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 для підтвердження його стажу достатньо, оскільки у трудовій книжці зазначено періоди його роботи, у тому числі за період 22.08.1997 до 07.02.1998, записи №№ 15, 16 містять реквізити наказів, на підставі яких їх внесено, засвідчені уповноваженою особою відділу кадрів, містять її підпис, скріплені печаткою відділу кадрів селянського (фермерського) господарства «Еталон».
Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 , тому зазначені відповідачем недоліки, а саме невідповідність назви підприємства на печатці при звільненні (селянське (фермерське) господарство «Еталон») назві підприємства, на яке було працевлаштовано позивача (фермерське господарство «Еталон») згідно із записом у трудовій книжці, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду трудової діяльності позивача з 22.08.1997 до 07.02.1998 згідно з вказаною трудовою книжкою до страхового стажу, що враховується при обчисленні пенсії.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не зараховано до загального страхового стажу позивача період його роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998, оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідній роботі, а не формальні неточності у документах.
Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 у професійно-технічному училищі № 72 м. Калінінграда Московської області згідно з дипломом НОМЕР_1 , виданим 03.07.1981 (реєстраційний номер 819), суд зазначає таке.
Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Отже, чинним законодавством передбачено зарахування до страхового стажу перебування періоду навчання за денною формою здобуття освіти.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Разом із заявою про призначення пенсії від 20.02.2023 позивачем було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області диплом В № 523201, виданий 03.07.1981 (реєстраційний номер 819), який містить відомості про період його навчання у професійно-технічному училищі № 72 м. Калінінграда Московської області, професію та присвоєну кваліфікацію. Диплом містить підписи уповноважених осіб, які скріплено печаткою.
Відомості про вказаний період навчання було внесено до трудової книжки позивача на підставі диплому під час її заповнення вперше на Спеціальному будівельно-монтажному тресті, до якого ОСОБА_1 08.07.1981 прийнято на роботу теслярем другого розряду на підставі наказу № 120 від 08.07.1981 та звільнено 07.04.1982 у зв`язку з призовом на військову службу (наказ № 26 від 15.04.1982).
Період роботи позивача з 08.07.1981 до 07.04.1982 зараховано до його страхового стажу, що підтверджується розрахунком страхового стажу (форма РС-право).
Під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність незарахування періоду навчання позивача з 01.09.1978 до 01.07.1981 до його страхового стажу.
Суд, дослідивши надані докази, з метою захисту порушеного права позивача, дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 та періоду роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998, зобов`язання відповідача зарахувати такі періоди до його загального страхового стажу та з урахуванням вказаних періодів роботи провести перерахунок пенсії позивача з дати її призначення 19.02.2023.
Щодо позовних вимог у частині оскарження відмови відповідача у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 4 від 11.01.2023, виданої ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», та зобов`язання провести перерахунок пенсії з урахуванням такої довідки, суд дійшов такого висновку.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (пункт 4.3 розділу IV Порядку № 22-1).

Судом встановлено, що рішення № 55 від 24.05.2023 про відмову у перерахунку пенсії позивача за результатами розгляду його заяви від 19.05.2023 було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області з тієї підстави, що додана до заяви ОСОБА_1 довідка про заробітну плату № 4 від 11.01.2023 за період роботи з 01.05.1989 до 31.08.1997, видана АТ «Орджонікідзевський хлібзавод», не підтверджена первинними документами та відсутній акт перевірки довідки.

Отже, розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке не є відповідачем у даній справі та рішення якого не оскаржується позивачем.

Вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області дій, спрямованих на перевірку достовірності відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 4 від 11.01.2023, виданій ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», підстверджується актом неможливості проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питання достовірності документів, наданих для обчислення пенсії № 0400-011006-1/8981 від 02.06.2023.

Рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачем не приймалось, тому підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 4 від 11.01.2023, виданої ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», відсутні.

З огляду на непідтвердження первинними документами відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 4 від 11.01.2023, виданій ВАТ «Орджонікідзевський хлібзавод», та вжиті відповідачем заходи з метою перевірки достовірності вказаних у ній відомостей, судом не встановлено протиправності дій або бездіяльності відповідача у частині неврахування довідки при обчисленні пенсії позивача. Відтак, підстави для зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням цієї довідки відсутні.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог в частині обрання способу захисту прушеного права позивача, оскільки відповідачем було допущено саме протиправну бездіяльність, а не вчинено дії як зазначає позивач, щодо незарахування спірних періодів навчання та роботи до загального страхового стажу позивача.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 06.07.2023.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 та періоду роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1978 до 01.07.1981 та період роботи з 22.08.1997 до 07.02.1998, та з урахуванням зазначених періодів провести з 19.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 06.05.2024.

Суддя В.В. Рянська