Справа № 160/28855/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» (далі позивач, ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД») до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
27.11.2023 року до суду надійшла відповідь ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» на відзив ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач вважає, що викладені у ньому доводи контролюючого органу не заслуговують на увагу за наступних підстав. Лист ДПС України не містить посилання на те, що ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» вчинено дії, які визначені у пп. 80.2.1 80.2.7 ст. 80 Податкового кодексу України, як на підставу для проведення фактичної перевірки, у доповідній записці відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області не наведено жодного проведеного аналізу порушення здійснення позивачем розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими тощо. У вказаній доповідній записці лише вказано на доцільність проведення фактичної перевірки позивача без конкретного зазначення в частині чого ця перевірка буде проводитись. З огляду на викладене, вбачаються ознаки формального підходу відповідача для можливості проведення фактичної перевірки позивача, оскільки не наведення у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав, визначених ПК України для проведення таких перевірок, є ознакою неправомірності наказу, а відтак цей наказ не повинен створювати наслідки для позивача у вигляді проведення перевірки та, як наслідок, притягнення його до відповідальності. Наявність порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відповідачем обґрунтовано ненаданням одразу ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» змінних звітів АЗС за формою № 17-нп, відомостей на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НГ, змінних звітів за формою № 14-ГС, товарних книг кількісного руху газів вуглеводних скраплених за формою № 15-СГ та журнали оперативного обліку СВГ за формою № 2- ГС. Відповідач не спростовує того факту, що позивачем було надано на перевірку контролюючому органу вказані журнали. Відповідач зазначає, що такі журнали були надані позивачем не одразу. Але, незважаючи на те, що вказані документи позивачем були надані перевіряючим, відповідач вважає, що позивачем не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме, нафтопродуктів та газу скрапленого, при цьому, такі висновки обґрунтовано саме ненаданням до перевірки документів на підтвердження повного оприбуткування пального та газу скрапленого згідно вимог чинного законодавства. Чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону № 265/95-ВР. Позивач наполягає на тому, що ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» не порушувало норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», крім того, застосування санкції, передбаченої ст. 20 вказаного Закону, виходячи із сфери його застосування, можливо до підприємства, яке не облікувало товар та реалізувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операцій. До документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару за місцем їх реалізації, належать первинні документи щодо походження (руху) товару, такі як: накладні на внутрішнє переміщення товару, податкові та видаткові накладні, що були надані позивачем перевіряючим під час проведення фактичної перевірки та містяться в матеріалах справи. Таким чином, журнали обліку надходжень нафтопродуктів за формою № 13-НП, змінні звіти АЗС за формою № 17-НП, відомості на відпуск нафтопродуктів за Формою № 16-НП, змінні звіти за формою № 14-ГС, товарні книги кількісного руху газів, вуглеводних скраплених за формою № 15-СГ та журнали оперативного обліку СВГ за формою № 2-СГ не є первинними бухгалтерськими документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку товару за місцем їх реалізації є, зокрема, відсутність у суб`єкта підприємницької діяльності первинних документів, які підтверджують рух таких товарів. Висновки акта перевірки, що стали підставою для винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не ґрунтуються на відсутності у ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» первинних документів, які підтверджують рух товарів, зокрема нафтопродуктів та газу скрапленого. В матеріалах справи містяться копії договорів на поставку нафтопродуктів, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, сертифікати якості, накладні на переміщення на інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують факт отримання позивачем нафтопродуктів та газу скрапленого на АЗС в період, охоплений актом перевірки. Порушення визначеного порядку внесення необхідних записів в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП та/або товарної книги кількісного руху газів вуглеводних скраплених за формою № 15-СГ, журналу оперативного обліку СВГ за формою № 2-СГ та/або занесення вказаних даних до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП та/або за формою № 14-ГС, не спростовує факту обліку товару в порядку, передбаченому Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та ст. 44 ПК України та, відповідно, не є свідченням реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку, за що контролюючим органом застосовано штрафну (фінансову) санкцію. Не підтверджує вказаного і незбереження другого примірника змінного звіту за формою № 17-НП на АЗС. Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. А відтак, дія Інструкції № 281/171/578/155 не поширюється на Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки вона не розроблена на виконання вимог даного Закону. Разом з тим, виконання позивачем вимог Інструкції № 281/171/578/155, зокрема в частині обліку нафтопродуктів підтверджено наявними в матеріалах справи копіями журналів обліку надходження нафтопродуктів та газу скрапленого на підприємстві НП-17, ГП-13, ГС-14, ГС-2 та які надавались позивачем під час проведення перевірки. Акт про ненадання документів платником податків або його законними представниками, у відповідності до вимог Наказу № 470 від 04.09.2020 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» не складався. Застосування санкції, передбаченої ст. 20 Закону № 265/95, виходячи із сфери його застосування, можливо до підприємства, яке не обліковувало товар та не реалізовувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операцій. Контролюючим органом не надано жодного доказу встановлення під час перевірки факту реалізації товару (нафтопродуктів/газу скрапленого), який не відображений в даних бухгалтерського обліку позивача, без застосування електронного контрольно-касового апарата, не встановлено порушення порядку оформлення первинних бухгалтерських документів, не з`ясовано фактичних залишків нафтопродуктів. А тому, є недоведеними та помилковими висновки відповідача про реалізацію позивачем необлікованого товару.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 року було прийнято рішення про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 08.02.2024 р.
05.02.2024 року від відповідача надійшли додаткові пояснення.
В підготовчому засіданні 08.02.2024 року було оголошено перерву до 11.03.2024 року.
26.02.2024 року від відповідача надійшли додаткові пояснення.
В підготовчому засіданні 11.03.2024 року було оголошено перерву до 08.04.2024 року.
08.04.2024 року суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 08.04.2024 року.
08.04.2024 року представник позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Вирішуючи питання щодо подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, суд зазначає наступне.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 р., у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та не скасований.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Враховуючи те, що наявних в матеріалах справи письмових доказів достатньо для вирішення справи по суті та немає перешкод для розгляду справи в порядку письмового провадження, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, суд не вбачає підстав для відкладення чи перенесення розгляду справи, у зв`язку із чим вирішив подальший розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, заслухавши учасників справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Листом Державної податкової служби України № 2493/8 від 23.05.2023 року, направленим ГУ ДПС в областях та м. Києві, Державна податкова служба України з метою забезпечення належної організації роботи щодо виконання рішення Комітету Верховної Ради України з питань фінансів, податкової та митної політики від 8 травня 2023 року про стан дотримання законодавства, що регулює обіг підакцизних товарів та забезпечення організації роботи щодо боротьби з тіньовим обігом підакцизної продукції та на виконання п. 1.2.5 цього рішення надає перелік СГ, які мають ліцензію на роздрібну торгівлю пальним для проведення фактичних перевірок АЗС та інших об`єктів роздрібної торгівлі пальним, у тому числі АЗС блочного, контейнерного та модульного типів (відповідно до переліків №5 та №8 рішення), щодо наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним на місце торгівлі, реєстрації РРО, акцизного складу, наявності зареєстрованих рівнемірів та витратомірів лічильників, дотримання касової дисципліни, оформлення найманих працівників, надання звітності та інших вимог, в тому числі провести контрольні закупки та хза результатами перевірок вжити передбачені законодавством заходи щодо застосування санкцій з метою припинення незаконної діяльності таких об`єктів (із обов`язковим залученням до проведення фактичних перевірок фахівців підрозділів аудиту). У разі встановлення діяльності без відповідної ліцензії або встановлення діяльності без додержання реєстрації СГД невідкладно інформувати територіальні управління стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - УСР) для вжиття заходів в межах компетенції. У разі отримання інформації щодо порушень тих чи інших ліцензійних умов анулювати такі ліцензії на торгівлю пальним та не пізніше наступного робочого дня з дня анулювання ліцензії повідомити територіальні УСР для вжиття заходів щодо припинення такої діяльності. Інформацію надавати Департаменту контролю за підакцизними товарами щодекадно до 10.07.2023, за формою наведеною у додатку засобами АІС «Управління документами».
На підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 2766-п від 07.06.2023 року оформлено направлення на перевірку № 3604 та № 3612 від 07.06.2023 року.
07.06.2023 року директору ОСОБА_1 пред`явлено направлення на перевірку та вручено копію наказу № 2766-п від 07.06.2023 року, що підтверджено власноручним підписом директора у направленнях на перевірку.
- ліцензії на право (оптової, роздрібної) торгівлі або зберігання пального, додатки до ліцензій;
- ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, додатки до ліцензій;
- договори на поставку нафтопродуктів, первинні документи щодо надходження нафтопродуктів; алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- журнали обліку надходження нафтопродуктів (НП-17, НП-13, ГС-14, ГС-2);
- реєстраційне посвідчення та довідка про опломбування РРО;
- договір оренди/право власності на господарську одиницю;
- фіскальні звітні чеки (Z-звіти) та контрольні стрічки РРО;
- трудові договори з найманими працівниками, накази на призначення;
- документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального.
Зазначені документи надати в термін до 14.06.2023 року.
14.06.2023 року позивачем на вимогу працівників контролюючого органу було надано затребувані документи.
Вказані документи отримано працівником ГУ ДПС у Дніпропетровській області 14.06.2023 року.
За результатом фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт № 2290/04-36-09-03/42407676 від 19.06.2023 року в якому встановлено:
- ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;
- неведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.
Сума товару, на який не надано підтверджуючі документи щодо його походження та не підтверджено відповідними журналами обліку на початок перевірки за ціною реалізації складає 471566,90 грн.
Внаслідок викладеного, встановлено порушення п 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із мінами та доповненнями).
07.07.2023 року, листом № 070723-2 ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» подало заперечення на акт фактичної перевірки № 2290/04-36-09-03/42407676 від 19.06.2023 року, в яких зазначило, що 14.06.2023 року на вимогу перевіряючих було надано договори поставки нафтопродуктів, первинні документи (видаткові накладні, ТТН тощо, журнали за формою 17-НП, 13-НП), тобто було надано всі документи, визначені п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, внаслідок чого підприємством не вчинено жодних порушень.
На підставі виявлених порушень, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято:
Правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» оскаржило в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За приписами п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
80.2.1.у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;
80.2.2.у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
80.2.3.письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;
80.2.4.неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;
80.2.5.у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;
80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;
80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Тобто, фактична перевірка проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 ст. 80 Податкового Кодексу.
За приписами п. у 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Згідно з абз. третім п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Зі змісту наказу № 2766-П від 07.06.2023 року вбачається, що контролюючим органом фактичну перевірку позивача призначено на підставі пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.
При цьому, суд зазначає, що норма п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України передбачає наявність хоча б однієї з підстав, визначених у цій нормі, для прийняття рішення про проведення фактичної перевірки.
За змістом наказу про проведення фактичної перевірки, останній містить лише посилання на пп. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Наказ з поміж іншого містить уточнення мети перевірки, а саме, з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів.
Вказаним листом надано перелік СГ, які мають ліцензію на роздрібну торгівлю пальним для проведення фактичних перевірок АЗС та інших об`єктів роздрібної торгівлі пальним, у тому числі АЗС блочного, контейнерного та модульного типів (відповідно до переліків №5 та №8 рішення) та рекомендовано провести перевірки щодо наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним на місце торгівлі, реєстрації РРО, акцизного складу, наявності зареєстрованих рівнемірів та витратомірів - лічильників, дотримання касової дисципліни, оформлення найманих працівників, надання звітності та інших вимог, в тому числі провести контрольні закупки та за результатами перевірок вжити передбачені законодавством заходи щодо застосування санкцій з метою припинення незаконної діяльності таких об`єктів (із обов`язковим залученням до проведення фактичних перевірок фахівців підрозділів аудиту).
Однак вищезазначений лист містить лише узагальнені та знеособлені припущення стосовно вищезазначених порушень законодавства, що регулює обіг підакцизних товарів. При цьому, у вказаному листі відсутня інформація, яка б чітко вказувала на конкретні порушення законодавства, допущені ТОВ «НАФТА АЛЬЯС ТРЕЙД», посилання на норми права, які порушені або можливо порушені платником податків.
Аналіз положень ст. 80 ПК України свідчить про те, що передбачені у пп. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані саме із фактом отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби та отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.
Проте, наказ про проведення фактичної перевірки № 276-П від 07.06.2023 року не містить жодних посилань на отримання податковим органом будь-якої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства контроль за яким покладено на контролюючі органи. Також, вказаний наказ не містить жодної інформації щодо того, в межах яких заходів Головним управлінням ДПС у Дніпропетровської області було встановлено порушення позивачем вимог законодавства в частині дотримання норм законодавства, у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів (заяви, доповідної записки, службової інформації, тощо) встановлені такі факти, яких обставин стосується така інформація, які порушення зафіксовано в ній тощо.
Разом з тим, змістовна конструкція п. 80.2. ст. 80 ПК України обумовлює висновок про те, що для зазначення підстави для проведення перевірки не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України. Тобто, підставою для проведення фактичної перевірки є не посилання на положення Податкового кодексу України, а зазначення конкретно-визначених відомостей та/або даних, які відображені на матеріальних носіях або в електронному вигляді, що стали безпосередньою підставою для проведення фактичної перевірки з яких особа, яка знайомиться із наказом, може встановити обґрунтованість її призначення та проведення.
У постановах від 16 вересня 2021 року (справа №120/1431/20-а), від 12 жовтня 2021року (справа №120/5729/20-а) Верховний Суд вказав на необхідність зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі ст. 80 ПК України, окрім звичайного посилання на норму, що регулює питання її призначення, і конкретні фактичні підстави її призначення (відповідно до підстав, визначених нормами цього підпункту).
Суд звертає увагу, що Верховним Судом у постановах від 16 вересня 2021 року (справа №120/1431/20-а) та від 12 жовтня 2021 року (справа №120/5729/20-а) уточнено і розширено підхід щодо застосування ст. 80 ПК України як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.
Суд зауважує, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак з обов`язковим дотриманням вимог норм абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки, конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом в постанові від 11 травня 2023 року (справа №500/5559/21).
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що у наказі № 2761-п від 07.06.2023 року не зазначено конкретних правових підстав для прийняття наказу про проведення перевірки з посиланням на пп. 80.2.2 та 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.
Враховуючи викладене, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не дотрималося вимог п. 81.1 ст. 81 ПК України, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому, окрім іншого, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.
Стосовно порушення, виявленого за результатом проведення фактичної перевірки, а саме, ненадання позивачем у повному обсязі всіх документів, пов`язаних з предметом перевірки та неведення обліку товарних запасів а місцем їх реалізації, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Як передбачено п. 85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту, в ньому вчиняється відповідний запис.
Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Таким чином, положеннями зазначених правових норм визначено обов`язок платника податків надавати документи на підтвердження правомірності Формування показників звітності та наслідки неподання таких документів.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що запитувані журнали за формами 17-НП, 13-НП в оригінальних примірниках було надано перевіряючим листом 14.06.2023 року, що підтверджено власноручним підписом працівника контролюючого органу.
Проте, суд вважає наведену позицію відповідача такою, що виходить за межі наданих контролюючому органу повноважень в частині аналізу матеріалів, отриманих під час перевірки, а доводи щодо фальсифікації журналів не мають під собою правового підгрунтя, оскільки відповідач не є суб`єктом, який може встановлювати факт фальсифікації документів у спосіб передбачений кримінально-процесуальним законом.
Крім того, слід вказати, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону №265/95-ВР.
Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 року у справі №825/10/17, від 30.01.2018 року у справі № 810/1148/17, від 07.08.2018 року у справі № 825/10/17.
Таким чином, в межах цієї перевірки позивачем надано відповідні документи, зокрема, але не виключно, журнали за формами 13-НП, 17-НП.
Але, не зважаючи на те, що позивачем було, у встановлений контролюючим органом строк, надано зазначені журнали, акт перевірки не містить інформації про використання посадовими особами відповідача наданих позивачем журналів під час оформлення результатів перевірки та висновків за її результатами.
Відтак, відповідачем безпідставно не було взято до уваги документи, надані позивачем, а саме журнали за формами 13-НП, 17-НП, під час висновку щодо результатів перевірки за адресою м. Дніпро, Перший Запорізький тупик, буд. 8, та безпідставно вирішено, що ці документи мають ознаки фальсифікації лише з огляду на те, що на думку посадових осіб контролюючого органу, вони складені однією і тією ж особою, оскільки нормами чинного законодавства відповідач таких повноважень не має.
Так, відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Враховуючи, що позивачем забезпечено зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, які у встановлений контролюючим органом строк було надано перевіряючим під час проведення фактичної перевірки, то суд вважає відсутність у податкового органу законних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за ст. 121 Податкового кодексу України.
Більш того, ГУ ДПС у Дніпропетровській області застосував до позивача штраф у розмірі, який передбачено за повторне вчинення такого ж порушення протягом, проте контролюючий орган не зазначив, яким рішенням до позивача вже було застосовано штраф згідно ст. 121 Податкового кодексу України протягом року, що свідчить про незаконність застосування до позивача штрафу у розмірі 2040 грн.
Щодо порушень п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 85.2 ст. 85 ПКУ, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі -Закон №265/95-ВР), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Згідно зі ст. 20 Закону №265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
До кола актів права з питань обліку товарів належать як Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (затверджене наказом Міністерства Фінансів України від 20.10.1999 року №246, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за №751/4044, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі за текстом - Положення (стандарт) №2461, так і Закон України від 16.07.1999 року№996-ХІV «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до ст. 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України №281/171/578/155 (далі за текстом - Інструкція №281), яка поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів та вимоги якої є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС визначений п.10 Інструкції №281.
Так, відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції №281, приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14).
У відповідності до підпункту 10.3.1.3 пункту 10 Інструкції №281, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через, зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у змінному , звіті АЗС за формою №17-НП.
Згідно з підпунктом 10.4.1 пункту 10 цієї ж Інструкції, на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП.
Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи «обліковий залишок попередньої зміни»), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК (підпункт 10.4.2 пункту 10 Інструкції №281).
Відповідно до підпункту 10.4.3 пункту 10 Інструкції №281, після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.
За змістом підпункту 16.1 пункту 16 Інструкції №281 (стосується обліку нафтопродуктів на АЗС) матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.
Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі №17-НП, та надходженням готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства (підпункт 16.2 пункту 16 Інструкції №281).
Так, відповідно до наказу №3 від 01.01.2023 року позивача, відповідальною особою яка має право приймати надходження на АЗС, підписувати та перевіряти змінний звіт, журнали обліку надходження нафтопродуктів та газу скрапленого на підприємстві (формами 2-ГС, 17-НП, 13-НП, 14- ГС), здійснювати операції по обліку нафтопродуктів та газу скрапленого є директор ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙД» - ОСОБА_1 .
На виконання даного наказу, ОСОБА_1 здійснює занесення даних про облік нафтопродуктів, в тому числі і ведення товарних запасів на АЗС у відповідні форми 13-НП, 17-НП по всіх адресах розташування АЗС, де позивач здійснює господарську діяльність. Слід зазначити, що ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою за нафтопродукти та газ скраплений по всіх адресах розташування АЗС, де позивач здійснює господарську діяльність. Такий наказ надавався посадовим особам відповідача в ході проведення перевірки, проте не був врахований при складанні акту.
Також слід зазначити, що робота АЗС є автоматизованою, тобто під час роботи використовуються реєстратори розрахункових операцій, які належним чином зареєстровані. Реалізація пального здійснюється через спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для автозаправних станцій АЗС, який забезпечує формування й друк розрахункових та обов`язкових звітних документів на основі даних, які зберігаються в оперативній та фіскальній пам`яті, формування контрольної стрічки в електронній формі і призначений для роботи на автозаправних станцій.
Звітні документи РРО, а саме Z-звіти, містять всі відомості, зокрема, про фактичні залишки пального у літрах, кожного найменування у кожному з розхідних резервуарів, внесення яких передбаченому змінний звіт АЗС за формою № 17-НП. Таким чином, РРО здійснює точний та повний контроль за залишками товарних запасів за місцем їх реалізації.
Перевіряючими не встановлено будь-яких розбіжностей між відомостями, що містяться в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП, змінному звіті АЗС за формою № 17-НП та Z-звітами за відповідні дати, та, як наслідок не доведено факту несвоєчасного оприбуткування ПММ.
З огляду на вищевикладене, оскільки товар (та запаси) у вигляді скрапленого газу ТОВ «Нафта Альянс Трейд» обліковує у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а перевірка проведена у неналежний спосіб, то у посадових осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області відсутні правові підстави щодо застосування санкцій, передбачених статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Крім того, поняття «облік» нафтопродуктів, в розумінні вказаної Інструкції є відмінним від поняття «обліку» товарів у розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій», оскільки Інструкція №281, порушення вимог якої, на думку контролюючого органу встановлено в ході перевірки, не розроблена на виконання Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Подібні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 року по справі №806/2402/16.
Аналізуючи акт проведеної фактичної перевірки вбачається, що відповідачем нараховано суму не облікованих позивачем товарних запасів, виходячи з об`ємів дизельного палива 4941,83 літрів за ціною 38,99 грн.
Однак відповідачем в акті не зазначено, з яких саме відомостей ці об`єми не облікованих запасів взято: чи з баз даних ДПС України, чи згідно фактично виявлених об`ємів по витратомірах, чи з якихось інших джерел - не відомо.
Відтак, висновок відповідача щодо наявності порушень за не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації є неправомірним та таким, що ґрунтується на недостовірних даних, тобто нарахування штрафних санкцій відбулось без наявних на те правових підстав.
Єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №17-НП та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів. Якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.
Тобто, вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватися методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією №281, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.
Згідно акту від 19.06.2023 року № 2290/04-36-09-03/42407676 відомості щодо необлікованих запасів на АГЗС посадовими особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області було отримано з порушенням установленої законом процедури.
З акту фактичної перевірки вбачається, що після допуску перевіряючих до перевірки, позивачу не вручено під особистий підпис запиту про надання документів, в якому вказано про необхідність зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів в резервуарах на АЗС на момент початку перевірки, та про що не складено акт про відмову в допуску до зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів в резервуарах АЗС, що свідчить про те, що відповідачем зняття фактичних залишків не проведено.
В той же час, акт перевірки не містить інформації щодо способу встановлення обсягу не облікованих запасів у резервуарах на АЗС.
Тоді як для визначення обставини реалізації необлікованого товару мала б бути встановлена розбіжність між даними обліку позивача та фактичними залишками товару на АЗС, чого податковим органом зроблено не було: жодних вимірювань чи обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів посадові особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області на АЗС не проводилось і, як наслідок, жодних відхилень фактично наявних на АЗС нафтопродуктів від даних обліку ТОВ «НАФТА АЛЬЯНС ТРЕЙЛ» не виявлялось.
Вказане кореспондується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №823/1917/16.
При цьому, порядок інвентаризації передбачений Інструкцією №281/171/578/155 стосується проведення внутрішньої інвентаризації нафтопродуктів на підприємствах після призначення розпорядчим документом керівника підприємства інвентаризаційної комісії та встановлення ним термінів початку та завершення робіт з інвентаризації, однак, не містить жодних положень, які регулюють порядок проведення інвентаризації у випадку проведення фактичної перевірки контролюючими органами та не може застосовуватись в межах таких правовідносин.
Вказані висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного Суду, висловлені ним у постанові від 08.09.2020 року (справа №823/990/16), за наслідками розгляду справи між позивачем та податковим органом щодо правомірності ППР, прийнятого з аналогічних підстав.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень вказаного Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса