Справа № 333/1514/24
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1514/24
Провадження № 2-а/333/55/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Колесника Дениса Юрійовича до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Колесника Д.Ю. звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою від 04.02.2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП і призначено штраф у розмірі 20 400,00 грн. З даною постановою він не згодний, вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Зазначив, що 04.02.2024 року, близько 18 год. 00 хв., він керував автомобілем «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи пристебнутим ременем безпеки, не порушуючи правил дорожнього руху, здійснював рух на 440 км а/д Н-08. Вважає, що його було безпідставно зупинено поліцейським ОСОБА_2 . Він зупинився на вимогу працівника поліції, після повної зупинки транспортного засобу відстебнув ремінь безпеки, щоб надати працівнику поліції документи. Про те, що він був пристебнутим ременем безпеки, він повідомляв працівнику поліції, однак останній не реагував на його пояснення, та не роз`яснивши йому його прав, почав складати постанову про адміністративне правопорушення. В ході складання постанови поліцейський повідомив йому, що він не має права керувати транспортним засобом, оскільки він позбавлений права такого керування на підставі рішення суду. Про факт позбавлення його права керування транспортними засобами він дізнався безпосередньо від працівника поліції, оскільки його жодного разу не викликали до суду та відповідна постанова суду на його адресу не надходила. Тому про наявність рішення про позбавлення його права керувати транспортними засобами він дізнався під час винесення постанови 04.02.2024 року, оскільки посвідчення водія у нього не вилучалось і відповідно його він надав поліцейському.

Позивач просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 303475 від 04.02.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КпАП України; провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.03.2024 року до суду надійшов відзив на позов, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 04.02.2024 року, близько 18 год. 00 хв., на 440 км а/д Н-08, ОСОБА_1 керував автомобілем «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки та позбавленим права керування транспортними засобами. Поліцейський належним чином представився та повідомив, що відносно нього буде винесено постанову за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП. Позивачу були роз`яснені його права, але останній не звернув увагу на процедуру розгляду адміністративної справи. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 має право скористатись правничою допомогою, на що останній відмовився. В результаті розгляду справи була винесена оскаржувана постанова. Зазначив, що в ході розгляду справи, позивач повідомив, звідки та куди їхав, також позивач ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови та поставив свій підпис у відповідній графі постанови. Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є постанова серії ББА № 303475 від 04.02.2024 року у справі за ч. 4 ст. 126; ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. за те, що 04.02.2024 року, о 18 год. 00 хв., на 440 км а/д Н-08, ОСОБА_1 керував автомобілем «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки та позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. 2.1 а; п.2.3 в Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.3 в Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобам настає відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду №127/19283/17 від 25.09.2019 року.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів судової справи № 501/161/23, постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.07.2023 року по справі, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн. штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому, вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.

Тобто, станом на 04.02.2024 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами згідно з постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.07.2023 року.

Покликання позивача про необізнаність з вказаним судовим рішенням не заслуговують на увагу, адже позивач знав про вчинене ним адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також про міру відповідальності запроваджену за вказане правопорушення та про направлення матеріалів про притягнення його до відповідальності за вчинене правопорушення до суду для прийняття судового рішення. Отож, з урахуванням обставин щодо повідомлення його про дату, час та місце розгляду вказаної справи мав можливість та міг дізнатися про прийняте судове рішення за наслідками вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Таким чином, доводи позивача щодо бездоказового притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є безпідставними і необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи позивача є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а також спростовуються матеріалами справи.

Досліджуючи доводи, які стосуються вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, то суд зазначає таке.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не надано суду жодних доказів якими підтверджувались обставини щодо вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Оскаржувана постанова також не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення.

Відтак, висновки відповідача відображені в оскаржуваній постанові серії ББА № 303475 від 04.02.2024 року з приводу порушення позивачем п.2.3 в Правил дорожнього руху України є такими, що не підтверджено в установленому порядку належними та допустимими доказами.

При цьому суд враховує, що визначене у спірній постанові стягнення у виді штрафу накладено відповідачем із урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якими якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Звідси, оскільки відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності також за інше порушення, що передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП, застосована санкція відповідає приписам цієї статті, тому суд не вбачає підстав для зміни чи скасування накладеного на позивача штрафу в розмірі 20 400,00 грн.

Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення частково, при цьому належить визнати протиправною і скасувати постанову серії ББА № 303475 від 04.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у частині яка стосується визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, яке полягає в порушенні правил користування ременями безпеки; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення); решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням обставин, щодо часткового задоволення судом адміністративного позову позивача, судові витрати по сплаті судового збору підлягають до задоволення частково у розмірі 50% від суми сплаченого судового збору.

Керуючись ч. 6 ст. 121, ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст. ст. 250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Колесника Дениса Юрійовича до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ББА № 303475 від 04.02.2024 року у частині, яка стосується визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил користування ременями безпеки).

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 302 (триста дві) грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст судового рішення складено 01 квітня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик