Справа № 200/6610/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року справа №200/6610/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року (повне судове рішення складено 13 березня 2024 року) у справі № 200/6610/23 (суддя в І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років з 1 березня 2023 року відповідно до статті 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з підвищенням, передбаченим пунктами другими Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова № 118) та Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова № 168) базового розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 13 Закону з урахуванням збільшення на 25 відсотків основного розміру пенсії, передбаченого пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (далі Постанова № 168);

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 1 березня 2023 року відповідно до статті 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з підвищенням, передбаченим пунктами другими Постанови №118 та Постанови №168 базового розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 13 Закону без урахування збільшення на 25 відсотків основного розміру пенсії, передбаченого пунктом 1 Постанови № 1381;

визнати протиправними дії щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років з 1 березня 2023 року відповідно до статті 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з підвищенням базового розміру пенсії відповідно до пункту 2 Постанови №168, з урахуванням положень щодо обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії сумою 1500 гривень, передбачених пунктом 10 цієї постанови;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 1 березня 2023 року відповідно до статті 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з підвищенням базового розміру пенсії відповідно до пункту 2 Постанови №168, без урахування положень щодо обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії сумою 1500 гривень, передбачених пунктом 10 цієї постанови;

визнати протиправними дії щодо здійснення нарахування та виплати з 1 березня 2023 року відповідно до пункту 1 Постанови №1381 (у редакції Постанови КМ №118 від 16.02.2022) збільшення на 25 відсотків розміру пенсії за вислугу років, обчисленого відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без урахування розмірів підвищень (індексації) пенсії, передбачених пунктами другими Постанови №118 та Постанови № 168;

зобов`язати здійснити нарахування та виплату з 1 березня 2023 року відповідно до пункту 1 Постанови №1381 (у редакції Постанови КМ №118 від 16.02.2022) збільшення на 25 відсотків розміру пенсії за вислугу років, обчисленого відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням розмірів підвищень (індексації) пенсії, передбачених пунктами другими Постанови № 118 та Постанови №168.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вважав невірними дії відповідача щодо здійснення нарахування та виплати з 1 березня 2023 року базового розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 13 Закону без урахування збільшення на 25 відсотків основного розміру пенсії з урахуванням розмірів підвищень (індексації) пенсії, передбачених пунктами другими Постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 № 168, та з урахуванням положень щодо обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії сумою 1500 гривень. Вважав, що до спірних правовідносин підлягає до застосування стаття 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як така, що має вищу юридичну силу та не містить положень щодо обмеження розміру індексації пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року зупинено провадження у справі № 200/6610/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/8511/23.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається те, що суд, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі № 200/6610/23 до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/8511/23, неповно, невсебічно та необ`єктивно дослідив всі фактичні дані та докази, наведені мною на підтвердження обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого неправильно надав оцінку положенням правових актів, застосованих до спірних правовідносин, не перевірив норми підзаконного нормативно-правового акту на відповідність нормам Законів України, отже неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Так, вирішення справи пов`язане з наданням правової оцінки правомірності дій відповідача, який, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на абзац 2 пункту 10 Постанови № 168, а саме, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Вищезазначена норма постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 є предметом розгляду в адміністративній справі № 320/8511/23, яка перебувала на розгляді у Київському окружному адміністративному суді, рішенням якого від 09 січня 2024 року визнано протиправним та нечинним в абзаці першому пункту 2 Постанови № 168 застосування обмеження максимального розміру пенсії, визначеного законом; визнано протиправним та нечинним абзац 2 пункту 10 Постанови № 168 щодо визначення розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, який не може перевищувати 1500 гривень.

Зупиняючи провадження у справі, місцевий суд зазначив, що вирішення позовних вимог у цій справі за позовом ОСОБА_1 неможливе без встановлення правомірності Постанови № 168.

Такий висновок колегія суддів вважає помилковим, з огляду на таке.

Пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначена норма передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, тобто мають преюдиційне значення для цієї справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у цій справі.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки набрання законної сили рішенням за результатом розгляду іншої справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Так, апеляційним судом встановлено, що у межах справи № 320/8511/23 оскаржуються окремі положення постанови Кабінету Міністрів України № 168, яка є нормативно-правовим актом. Рішенням суду першої інстанції по справі № 320/8511/23, яке на даний час не набрало законної сили, окремі положення постанови Кабінету Міністрів України № 168 було визнано протиправними та нечинними.

Водночас, з системного аналізу положень КАС України та теорії права вбачається відмінність у правових наслідках «визнання протиправним та скасування» і «визнання протиправним та нечинним» відповідного адміністративного акта.

Так, відповідно до вимог ст. 5 КАС України, ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату ним чинності з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили або з іншого, визначеного судом моменту.

Таким чином, визнаються протиправними та скасовуються індивідуальні акти, а нормативно-правові акти визнаються протиправними та нечинними. Такі відмінності у правовому регулюванні обумовлені тим, що відповідно до приписів нормативно-правових актів виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів невизначеного кола осіб. Відповідно, скасування нормативно-правового акту впливатиме на права, свободи, інтереси та обов`язки не лише позивача, а й інших осіб, а також поставить під сумнів легітимність дій та рішень, прийнятих на підставі скасованого нормативно-правового акту та може призвести до порушення необхідного балансу між захистом прав позивача та будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, які були учасниками правовідносин, у яких застосовано оскаржуваний нормативно-правовий акт; принципу правової визначеності.

У цьому контексті суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно положень ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 320/8511/23, у випадку набрання ним законної сили, не вплине на вирішення даної справи, оскільки не має ретроактивної дії.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2024 року у справі № 320/8511/23, оскільки як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на даний час норми законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, були чинними, а зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у межах даної справи.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у цій адміністративній справі.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року скасувати, а справу № 200/6610/23 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення 07 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук