Справа № 320/17003/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року м.Київ № 320/17003/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцю Збройних Сил ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), з 24.02.2022 року по 10.08.2022 року додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із не виплатою позивачу додаткової винагороди за безпосередню участь у забезпеченні бойових дій по здійсненню заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, яка гарантується державою на період військового стану за постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , надіслала відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що ВЧ НОМЕР_1 , не входила до складу військових частин, яка вела воєнні дії у складі діючих угрупувань військ Сил оборони Держави та не була на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань. Відповідно до своїх функціональних обов`язків, які визначені у Положенні про батальйон аеродромно-технічного забезпечення НОМЕР_4 бригади тактичної авіації, затвердженого наказом командира бригади тактичної авіації від 25.03.2021 № 94, водій-механік аеродромно-експлуатаційного взводу аеродромно-експлуатаційної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у мирний та у воєнний час відповідає за збереження закріпленого за ним автомобіля, постійну його справність, та готовність до використання. У позовній заяві позивач стверджує, що приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Київської області, але дане твердження не відповідає дійсності, оскільки з період з 02.03.2022 по 10.08.2022 позивач перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та виконував свої функціональні обов`язки, і у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій не вибував. Окрім того, відповідач вказує на те, що будь-яких документів та доказів на право виплати в підвищеному розмірі 100000,00 грн позивач до Військової частини НОМЕР_1 та до суду не надав. До того ж, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 511ад «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022 № 271ад», що стосувався виплати особовому складу військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 по 31.04.2022 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії, позивачу таку додаткову винагороду було виплачено, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Позивач є військовослужбовцем та проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 02.03.2022 по 10.08.2022, що також підтверджується витягом із наказу командира (по стройовій частині) А 1789 від 02.03.2022 №43, від 09.12.2022 № 254, витягом з послужного списку, функціональними обов`язками водія-механіка аеродромно-експлуатаційного взводу.

Згідно змісту довідки ВЧ НОМЕР_1 від 01.08.2023 № 351, водій-механік аеродромно-експлуатаційного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 в період з 02.03.2022 по 10.08.2022 у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій не вибував.

Проте, позивач вважає, що відповідач виплатив за період з 24.02.2022 по 10.08.2022 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, не у повному розмірі, тим самим, безпідставно залишивши військовослужбовця належного йому грошового забезпечення у передбаченому Законом розмірі.

Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно змісту ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (стаття 1), який, неодноразово продовжувався та діє станом на даний час.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію 28.02.2022», Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168 (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції від 28.02.2022), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 грн щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України було надіслано (адресовано) військовому командуванню Збройних Сил України телеграму № 248/1298 від 25.03.2022.

У пункті 1 вищезазначеної телеграми зазначено, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бонових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти, зокрема, виконання військовослужбовцем бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

07.07.2022 Урядом України була прийнята Постанова № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (набрала чинності 19.07.2022, оскільки вперше була опубліковано в газеті Урядовий кур`єр від 19.07.2022 № 156), згідно якою були внесені відповідні зміни до Постанови № 168.

Так, згідно з пунктом 2.1 Постанови № 168 (в редакції від 07.07.2022), порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Також, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України було видано окреме доручення № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Окреме доручення Міністра оборони).

Пунктом 13 Окремого доручення Міністра оборони, вважається такими, що не застосовуються з 01.06.2022 телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529.

Згідно пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони, під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдання з ведення руху оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Так, пунктом 2 Окремого доручення Міністра оборони, передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000,00 грн - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бонових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах); 30000,00 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Пункт 3 Окремого доручення, зазначає, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Окремим дорученням Міністра встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Суд, у контексті зазначеного, звертає увагу на те, що сторона відповідача у відзиві вказує на те, що військова частина НОМЕР_1 не входила до складу військових частин, які вели воєнні дії у складі діючих угрупувань військ Сил оборони держави та не була на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань.

При цьому, не є підставою для включення військовослужбовця в наказ на виплату додаткової винагороди: перебування військовослужбовця в районні ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини, яка веде бойові дії; перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій, якого включено до складу груп по охороні та обороні військових об`єктів (крім випадків виконання бойових завдань із відбиття збройного нападу па об`єкти, що охороняються (згідно з даними журналу бойових дій); перебування військовослужбовців на військових об`єктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противником.

Отже, ті завдання, які визначені у пункті 1 Окремого доручення, при виконанні яких військовослужбовці вважаються такими, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Судом досліджено, що відповідно до своїх функціональних обов`язків, які визначені у Положенні про батальйон аеродромно-технічного забезпечення НОМЕР_4 бригади тактичної авіації, затвердженого наказом командира бригади тактичної авіації від 25.03.2021 № 94, водій-механік аеродромно-експлуатаційного взводу аеродромно-експлуатаційної роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у мирний та у воєнний час відповідає за збереження закріпленого за ним автомобіля, постійну його справність, та готовність до використання.

У позовній заяві позивач стверджує, що приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Київської області, проте, вказані доводи жодним доказом не підтверджені, при цьому, що за матеріалами справи, за спірний період з 02.03.2022 по 10.08.2022, позивач перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та виконував свої функціональні обов`язки, і у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій не вибував.

Тож, на підставі наявних в матеріалах справи документів, вбачається, що не встановлено безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, відтак, суд вважає, що позовна заява містить лише загальні твердження про наявність у позивача права на спірні виплати через виконання бойових наказів, проте будь-яких документів та доказів на право виплати в підвищеному розмірі 100000,00 гривень, позивач не надав.

При цьому, додаткова грошова винагорода нараховується залежно від районів бойових дій та складності завдань, які виконують військовослужбовці, зокрема, 30 000,00 грн виплачується військовослужбовцям, які виконують завдання в районах бойових дій, але не беруть безпосередньої участі в боях із противником, пропорційно часу виконання завдань, а також тим хто перебуває на бойовому чергуванні і бере участь у відбитті повітряних нападів противника, незалежно від району виконання завдання.

З матеріалів справи, зокрема, довідки про доходи від 27.07.2023 № 340, вбачається, що саме таку додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн позивач отримав в період з травня по жовтень 2022 року включно та у грудні-листопаді 2022 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 511ад «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022 № 271ад», що стосувався виплати особовому складу військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 по 31.03.2022 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, позивачу таку додаткову винагороду було виплачено, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 . У подальшому, підстав для нарахування та виплати позивачу вищезазначеної додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн з березня - по серпень 2022 року в командира військової частини для включення його в наказ не було. Грошове забезпечення позивачу виплачувалося в поточному місяці за минулий.

Відповідно довідки про доходи вбачається, що позивач в березні 2022 року отримав додаткову винагороду в розмірі 23225,81 грн пропорційно дням в розрахунку на місяць, а саме за 24 днів березня (з 02 по 25.03.2022) та 26.03.2022 - 31.03.2022 за 6 днів березня разом в сумі 5806,45 грн. У травні - жовтні 2022 року позивачу було нараховано 30 000,00 грн пропорційно дням в розрахунку на місяць.

В листопаді 2022 року позивач не був включений до наказу командира військової частини НОМЕР_1 на виплату додаткової винагороди в розмірі 30 тис. грн, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №128 від 27.10.2022 "Про результати службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2022 №550ад" позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме за перебування на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

В грудні 2022 року позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що під час судового розгляду справи не встановлено підстав для визнання бездіяльності відповідача щодо неповного нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168, відповідно, у суду за наведених обставин справи, відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди в підвищеному розмірі. Позивач, викладених у відзиві на позовну заяву доводів військової частини та наданих до нього доказів, не спростував та не навів суду обставини, з прив`язкою до норм законодавства, з якими останній пов`язує наявність підстав для виплати додаткової грошової винагороди в 100000,00 грн пропорційно до часу участі в бойових діях.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору в суді та задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.