Справа № 420/10011/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві (вул.Погранична,буд.9, м.Миколаїв, 54020) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві, за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки у кількості 55 календарних днів;

зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки у кількості 55 календарних днів у сумі 120380,15 гривень.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що у 2021 - 2023 роках він проходив службу в ТУ ДБР у м. Миколаєві. Проте, при звільненні зі служби йому не була нарахована та не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки.

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що нормами Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 року №743, та Інструкції про механізм реалізації та застосування норм законодавства щодо грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, порядок та умови його виплати, затвердженої наказом Державного бюро розслідувань від 12.07.2022 року №348, для осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань передбачено виплату грошової компенсації виключно за відпустку, яка не використана в році звільнення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Миколаєві, на посаді старшого слідчого першого слідчого відділу з 02 березня 2021 року по 04 травня 2023 року.

Згідно наказу Т.в.о. директора ТУ ДБР у м.Миколаєві Бориса Плохути №75-ос/дск від 04.05.2023 року із ОСОБА_1 було достроково припинено (розірвано) контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 02 березня 2021 року № 28 та ОСОБА_1 04 травня 2023 року звільнено зі служби в Державному бюро розслідувань у запас.

Пунктом 2 вказаного наказу було надано розпорядження фінансово-економічному відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві провести із ОСОБА_1 повний розрахунок з виплатою грошової компенсації за 11 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

19.01.2024 року позивачем на адресу ТУ ДБР у м. Миколаєві електронною поштою була направлена заява з вимогою надати інформацію: про суми, нараховані та виплачені майору ДБР ОСОБА_1 при звільненні 04.05.2023 зі служби, із зазначенням окремо кожного виду виплати, її розміру та за який період (кількість днів) вона виплачена; про кількість невикористаних майором ДБР ОСОБА_1 днів основної та додаткових відпусток за 2021-2022 роки, із зазначенням інформації окремо за кожен рік; надати розрахунки розмірів належних майору ДБР ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням 04.05.2023 з ТУ ДБР у м. Миколаєві компенсації за невикористану основну та додаткову щорічну відпустку за 2021- 2022 роки, та повідомити про заплановану дату виплати порахованих відповідно до цього пункту сум; надати належним чином завірені: копії витягів з наказу про прийняття на службу в ДБР ОСОБА_1 , копію витягу з наказу про звільнення зі служби в ДБР ОСОБА_1 , довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за весь час служби в ДБР.

На вказану заяву ТУ ДБР у м. Миколаєві був наданий лист-відповідь №Ф-85/16-12-257/24 від 01.02.2024 року відповідно до якого згідно з обліковими даними кадрового підрозділу ТУ ДБР у м. Миколаєві кількість невикористаної позивачем щорічної відпустки за 2021 рік становить 27 календарних днів щорічної відпустки, з них 25 - основної оплачуваної відпустки та 2 - додаткової оплачуваної відпуски. Також за 2022 рік позивачем не використано 28 календарних днів щорічної відпустки, з них 25 основної оплачуваної відпустки та 3 - додаткової оплачуваної відпуски. Крім того, до вказаної відповіді були долучені, зокрема, довідка про нараховане грошове забезпечення, розрахунок компенсації відпустки за 2023 рік, розрахунково-платіжна відомість за травень 2023 року, копії наказів про прийняття на службу та про звільнення зі служби.

Крім того, 19.01.2024 року позивачем на адресу ТУ ДБР у м.Миколаєві електронною поштою була направлена заява з вимогою виплатити компенсацію за невикористану основну та додаткову щорічну відпустку за 2021 - 2022 роки.

На вказану заяву ТУ ДБР у м. Миколаєві був наданий лист-відповідь №Ф-84/16-13-221/24 від 25.01.2024 року згідно якого позивачу було відмовлено у виплаті компенсації за невикористану основну та додаткову щорічну відпустку за 2021- 2022 роки з посиланням на пункт 95 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 р. №743 (зі змінами) (далі Положення) та розділ III Інструкції «Про механізм реалізації та застосування норм законодавства щодо грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, порядок та умови його виплати», затвердженої наказом Державного бюро розслідувань від 12.07.2022 №348 (далі Інструкції) відповідно до яких грошовій компенсації підлягає відпустка невикористана виключно в році звільнення співробітника.

Не погодившись із такою відповіддю, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Даючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 6 статті 14 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається цим Законом, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" держава забезпечує соціальний захист працівників Державного бюро розслідувань відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці державних службовців Державного бюро розслідувань повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для належного виконання ними службових обов`язків з урахуванням специфіки, інтенсивності та особливого характеру роботи, забезпечувати добір до Державного бюро розслідувань висококваліфікованих кадрів, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності, компенсувати фізичні та інтелектуальні затрати працівників.

На осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань поширюються умови грошового забезпечення, передбачені для працівників Національної поліції, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови оплати праці працівників Державного бюро розслідувань, які є державними службовцями, визначаються законодавством про державну службу з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 року №743 затверджене Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (надалі - Положення №743), яке містить такі норми:

81. Особи рядового та начальницького складу мають право на такі види відпусток:

1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням;

3) творча відпустка;

4) відпустка для підготовки та участі в змаганнях;

5) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи;

6) відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення).

82. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки осіб рядового та начальницького складу становить 30 календарних днів, якщо законом не визначено більший строк відпустки. За кожний повний календарний рік служби в Державному бюро розслідувань після досягнення п`ятирічного стажу служби особі рядового та начальницького складу надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів.

84. Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу відповідного керівника (начальника) щорічна основна відпустка може надаватися за минулий рік у I кварталі наступного року за умови, що раніше її не було надано.

92. Особам рядового та начальницького складу, які звільняються із служби, крім осіб, які звільняються за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, надається за їх бажанням щорічна основна відпустка з розрахунку 1/12 тривалості відпустки, на яку вони мають право згідно з цим Положенням, за кожний повний місяць служби у році звільнення.

93. У разі звільнення особи рядового та начальницького складу до закінчення календарного року, за який вона уже використала щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, крім осіб, які звільняються із служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або скороченням штатів, або проведенням організаційно-штатних заходів, на підставі наказу Директора Державного бюро розслідувань (директора територіального органу Державного бюро розслідувань) проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

94. У разі звільнення особи рядового та начальницького складу із служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яким на особу накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового та начальницького складу) та невикористання нею щорічної основної відпустки їй за її бажанням надається невикористана відпустка з подальшим звільненням її із служби.

Датою звільнення особи рядового та начальницького складу із служби у такому разі є останній день відпустки.

95. У разі звільнення особи рядового та начальницького складу із служби у зв`язку із закінченням строку контракту невикористана нею щорічна основна відпустка за її бажанням може надаватися їй тоді, коли час цієї відпустки повністю або частково перевищує строк дії контракту. В такому разі строк дії зазначеного контракту продовжується до закінчення відпустки.

За невикористану в році звільнення відпустку особам рядового та начальницького складу, які звільняються з Державного бюро розслідувань, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

97. Відкликання осіб рядового та начальницького складу із щорічної основної відпустки керівником (начальником), який її надав, допускається лише у разі службової необхідності. Невикористана частина щорічної основної відпустки надається в порядку, передбаченому абзацом першим пункту 84 цього Положення.

Суд зазначає, що законом не виключаються випадки, коли працівниками Державного бюро розслідувань, які належать до осіб рядового та начальницького складу, відпустка не буде використана протягом календарного року, та не передбачено позбавлення таких осіб права на відпустку, яку вони отримали, проте не використали у попередньому календарному році. Водночас, надано право в особливих випадках з дозволу відповідного керівника (начальника) використати щорічну основну відпустку за минулий рік у I кварталі наступного року за умови, що раніше її не було надано.

Тобто, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, особа рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виявляється у праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з особою рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07.05.2002 року №8-рп/2002 зазначав, що Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулювання Конституцією України та спеціальними законами України спеціального статусу посадових осіб не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.02.2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У Законі України "Про Державне бюро розслідувань" та у Законі України "Про Національну поліцію", який поширюється на осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань у частині соціальних гарантій, не врегульовані питання компенсації невикористаної частини відпустки особам рядового і начальницького складу за минулі роки.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми частини 1 статті 83 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України "Про відпустки", які передбачають, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Тобто у випадку звільнення осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки - як основної, так і додаткової.

Відтак позивач при звільненні зі служби мав право на отримання грошової компенсації за невикористані ним у 2021 та 2022 роках 55 календарних днів щорічної відпустки.

Суд відхиляє посилання відповідача на норму абзацу 2 пункту 95 Положення №743 щодо виплати особам рядового та начальницького складу, які звільняються з Державного бюро розслідувань, грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, оскільки ця норма не забороняє виплачувати компенсацію за невикористану відпустку за минулі роки служби.

Суд погоджується з позивачем, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки при звільненні позивача зі служби не нарахував та не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки. Тож позов слід задовольнити та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 55 календарні дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки.

Суд не вказує відповідачу на конкретну суму такої компенсації, про яку позивач зазначає у позові, позаяк визначення розміру компенсації належить до компетенції відповідача, а розрахунки цієї суми, виконані позивачем, не ґрунтуються на законі.

Судові витрати сторони у справі не понесли.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві (вул.Погранична,буд.9, м.Миколаїв, 54020) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки у кількості 55 календарних днів;

Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (вул.Погранична,буд.9, м.Миколаїв, 54020, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 та 2022 роки у кількості 55 календарних днів.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко