Справа № 320/26370/23
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року справа №320/26370/23

Київський окружний адміністративний суд у складі Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

у липні 2023 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось засобами поштового зв`язку Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс» (товариство, ТОВ «Украгроальянс») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (ГУ ДПС, податковий орган, контролюючий орган).

Просили визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 05.07.2023 за № 4.

31.07.2023 така справа розподілена на суддю Брагіну О.Є.

У зв`язку із звільненням названої судді із займаної посади, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, 14.02.2024 справу розподілено судді Скрипці І.М.

Ухвалою суду від 19.02.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог товариство вказало на помилковість висновків податкового органу за результатами перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2023 року. Стверджували про реальність операцій із контрагентом ТОВ «Весттайм», а також неврахування відповідачем того, що позивач уклав договір про надання саме транспортно-експедиторських послуг, а його контрагент залучав і інших суб`єктів господарювання для виконання цього договору. Наголошували на поверхневому, неналежному та неповному з`ясуванні обставин справи контролюючим органом.

У відзиві ГУ ДПС просили відмовити у задоволенні позову. Вказали, що контрагент позивача не міг виконувати умови договору власними силами, тому реальність та можливість вчинення господарських операцій - відсутня, тому відсутні і наслідки для податкового обліку.

У відповіді на відзив представник ТОВ «Украгроальянс» зазаначив, що відповідач просто продублював положення акту перевірки, не ознайомився та не врахував доводів товариства, викладених у позовній заяві, у тому числі стосовно специфіки договору у спірних відносинах. Також звернули увагу на недослідженні контролюючим органом фактичних взаємовідносин між суб`єктами господарювання.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс» є юридичною особою, перебуває на обліку в контролюючих органах з 25.07.2000, місцезнаходження якої - 03083, м. Київ, проспект Науки, буд. 54-Б, нежилі прим. №1-№14, груп. прим. №379-А. Основним видом економічної діяльності товариства є 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

У період з 25.05.2023 по 07.06.2023 посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Украгроальянс» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2023 року.

За результатами перевірки складено акт від 14.06.2023 №44360/26-15-07-04-01/31026448 (т.1 а.с.44-56), за висновками якого:

1) не встановлено порушення вимог в частині достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2023 року на 1095761 грн.;

2) встановлено порушення вимог пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит за березень 2023 року на суму податку на додану вартість у розмірі 385676 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у березні 2023 року і, як наслідок, завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму податку на додану вартість 385676 грн.

На підставі названого акту прийнято податкове повідомлення - рішення № 4 від 05.07.2023, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у 385676 грн.(т.1 а.с.55-56).

Висновки про порушення податкового законодавства обґрунтовані твердженням про нереальність та неможливість вчинення господарських операцій підприємством позивача із ТОВ «Весттайм» за лютий-березень 2023 року на суму податку на додану вартість 385676 грн.

Такі твердження пов`язані із доводами про те, що товариством «Весттайм» задекларовано наявність 370 одиниць автотранспорту, а за фінансовою звітністю за 2022 рік наявність основних засобів не задекларовано. Також вказано про чисельність працюючих у цього товариства 5 осіб, перевезення ним декларувалися протягом січня-березня 2023 року по всіх регіонах України, а з податкових розрахунків сум доходу податковий орган не вбачає залучення фізичних осіб-підприємців для надання послуг. Ще зазначено, що за даними з ЄРПН, питому вагу податкового кредиту ТОВ «Весттайм» за січень-березень 2023 року складають суми податку на додану вартість з придбання газу скрапленого та метанолу, які в подальшому не були реалізовані, а податкові зобов`язання товариство формувало з реалізації великої кількості різноманітної продукції, що свідчить про штучне заниження податкових зобов`язань із відповідного податку із задекларованих послуг перевезення.

За наведених доводів, у ході перевірки констатовано неможливість встановити, що ТОВ «Весттайм» фактично могло надати послуги з перевезення на адресу ТОВ «Украгроальянс» на суму податку на додану вартість 385676 грн., а також здійснення безпідставного документального оформлення нереальної господарської операції позивачем.

Судом встановлено, що 26.09.2022 між ТОВ «Украгроальянс» (Замовник) та ТОВ «Весттайм» (Експедитор) укладено договір №03/0822 (т.1 а.с.58-61) про надання транспортно-експедиторських послуг. За умовами пункту 1.1 цього договору одна сторона (Експедитор) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (Замовником) вантаж з використанням власного транспорту або за допомогою третіх осіб до пункту призначення та організувати видачу його особі, яка має право на одержання вантажу, а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату, згідно заявки на перевезення. Крім того, за умовами підпункту 2.1.6 договору Експедитор зобов`язується надавати повну і достовірну інформацію про кожного водія, який фактично буде здійснювати перевезення, а саме: номер мобільного телефону, марку та державний номерний автомобіля та причепу, серію водійського посвідчення.

Як видно з матеріалів справи, ТОВ «Украгроальянс» здійснює оптову торгівлю сільськогосподарською продукцією.

Так, у період, який підлягав перевірці, позивач укладав договори поставки сільськогосподарської зернової продукції, у яких виступав покупцем, з такими суб`єктами господарювання, які займаються вирощуванням відповідних зернових культур: СФГ «Баші» (т.2 а.с.204-213 - договір від 02.02.2023 №020223/1-ПШ, видаткові накладні, платіжні інструкції), СТОВ «Лука» (т.2 а.с.170-186 - договір від 09.01.2023 №090123, видаткові накладні, платіжні інструкції), ФГ «Фермер-Філд» (т.2 а.с.224-240 - договір від 02.02.2023 №020223-ПШ, видаткові накладні, платіжні інструкції), ТОВ «Агрофортуна» (т.2 а.с.241-249 - договір від 06.03.2023 №060323-КУК, видаткові накладні, платіжні інструкції), ТОВ «Тікич-М» (т.2 а.с.214-223 - договір від 19.01.2023 №190123-КУК, видаткові накладні, платіжні інструкції); БЦ ДСС ІБКІЦБ НААН (т.2 а.с.187-203 - договір від 02.01.2023 №120123-КУК, видаткові накладні, платіжні інструкції).

У подальшому, придбану зернову продукцію ТОВ «Украгроальянс» поставляло наступним контрагентам:

- підприємству з іноземними інвестиціями «Вайтерра Україна» за договором поставки №OF-01066 від 19.08.2022 (т.2 а.с.74-102 - договір із додатковими угодами, специфікації, видаткові накладні, платіжні інструкції);

- товариству з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» за договорами поставки № від 12.01.2023 та № від 06.03.2023 (т.2 а.с.104-169 - договори із додатковими угодами, видаткові накладні, платіжні інструкції).

Як пояснив позивач, для організації перевезення закупленої у сільськогосподарських товаровиробників зернової продукції до підприємства «Вайтерра Україна» та ТОВ «АТ Каргілл» було залучено ТОВ «Весттайм». Останнє у період з 15.01.2023 по 08.03.2023 надавало послуги з організації перевезення вантажу (транспортного експедирування).

Судом з`ясовано, що експедирування зерна мало місце 15.01.2023, 16.01.2023, 17.01.2023, 20.01.2023, 23.01.2023, 24.01.2023, 25.01.2023, 01.02.2023, 02.02.2023, 06.02.2023, 08.02.2023, 07.03.2023.

На підтвердження здійснення операцій з ТОВ «Весттайм», товариством «Украгроальянс» подано:

1) належним чином засвідчені копії товарно-транспортних накладних (т.1 а.с. 62, 68, 70,74-76, 80,81,85,86,90,91,95, 99,103,104, 108,112,116,118,122,126,130,131,135, 139, 143-145, 149,150,154-159,163-167,171,175-176,180), у яких автомобільним перевізником вказано ТОВ «Весттайм», а водіями залучено таких осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ;

2) належним чином засвідчені копії додаткових угод (т.1 а.с.65,73,79,84,89,98,102,107, 111,115,125,129,134,138,142,148,162,170,174,179), у кожній з яких вказувались дані водія, державні номери автомобілів із причепами, кількість продукції, пункт відправлення, пункт призначення, товар, який перевозиться;

3) належним чином засвідчені копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), якими сторони засвідчили факти надання послуг з перевезення (т.1 а.с.64,67,72,78,83,88, 93,97,101,106,110,114,120,124,128,133,137,141,147,152,161,169, 173,178,182);

4) належним чином засвідчені копії рахунків-фактур (т.1 а.с.63,66,71,77,82, 87,92,96, 100,105,109,113,119,123,127,132, 136,140,146,151,160,168,172,177,181);

5) платіжні інструкції про переказ коштів товариством «Украгроальянс» на рахунок товариства «Весттайм» із призначенням платежу «оплата за послуги перевезення по договору від 26.09.2022 №03/0822 (т.1 а.с.183-207), на підтвердження оплати.

Також надані податкові накладні, складені за операціями із ТОВ «Весттайм», із рішеннями про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1 а.с.208-212,214-217, 219-222,224-227,229-232,234-237,239-242,244-246,248-250, т.2 а.с.2-4, 6-9,11-13,15-17,19-22,24-26,28-30,32-34,36-38,40-43,45-48,50-52,54-59).

Податковим органом не зазначено будь-яких зауважень до названих первинних документів, а також до податкових накладних.

На підтвердження використання товариством «Весттайм» орендованих вантажних автомобілів та вантажних причепів подано договір суборенди вантажного автотраснспорту №В1001-01 від 30.09.2022 із додатковими угодами (т.2 а.с.60-73). За умовами названого договору і додаткових угод до нього відповідні транспортні засоби надавалися разом із екіпажем (водіями (у загальній кількості 27 осіб).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

Згідно приписів пункту 109.1 статті 109 Кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

У відповідності із пунктом 109.2 статті 109 Податкового кодексу порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За нормами статті 112 Кодексу особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення.

За визначенням підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За положеннями пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

За приписами пункту 187.1 статті 185 Податкового кодексу датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За положеннями пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За правилами пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як закріплено у статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом частини першої статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію; а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За нормами частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. При цьому, вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу.

За результатом аналізу складених між позивачем та його контрагентом ТОВ «Весттайм» первинних документів, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що вони відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд погоджується із доводами позивача про те, що податковим органом у випадку, який розглядається, не здійснено повного, належного і достатнього аналізу первинних документів, не отримано і не досліджено пояснень працівників товариства щодо можливості відповідної кількості працівників товариства «Весттайм» виконувати роботи з перевезення зернової продукції позивача до відповідних контрагентів, не досліджено елементів правовідносин сторін, не здійснено аналізу процедури перевезення, зокрема, який товар перевозився, для кого, звідки, куди, коли, ким, на яких умовах.

Також суд зазначає, що, дійсно, відповідачем не враховувалося факту використання товариством «Весттайм» для надання транспортно-експедиційних послуг орендованих вантажних автомобілів та вантажних автомобільних причепів разом із екіпажем.

Суд враховує і те, що діловою метою позивача у спірному випадку було налагодження господарських відносин із товариством «Весттайм» для отримання економічного ефекту у вигляді реалізації зернової продукції товариством «Украгроальянс» своїм контрагентам для виконання основної мети своєї діяльності - оптової торгівлі зерном та отримання прибутку від реалізації зернової продукції.

При цьому, первинні документи по взаємовідносинах позивача із товариством «Весттайм» мають всі необхідні та достатні дані для визначення виду послуг, об`єму наданих послуг, їх вартості, чітко зазначено економічну доцільність укладання господарського договору із таким суб`єктом господарювання, характер та об`єм наданих послуг.

Суд підкреслює, що відповідач жодних заперечень щодо форми і змісту наданих позивачем податкових накладних та первинних документів як під час проведення перевірки, так і у ході судового розгляду справи - не висловив. Доказів, які б вказували на недійсність чи підробку таких документів або їх невідповідність нормативно-правовим актам ГУ ДПС суду не надали.

Також, відповідачем під час судового розгляду справи, не було наведено будь-яких переконливих доводів та не надано належних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарської операції, та/або свідчили б про невідповідність цієї операції дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність саме позивача як платника податків.

У той же час, судом встановлено, що названі вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, містять необхідні відомості стосовно придбаних послуг та змісту операцій.

Стосовно викладених у акті перевірки претензій до ведення податкового обліку контрагентом позивача, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, оскільки платник податків (покупець товарів, робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, що свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Таким чином, встановлені у справі обставини, підтверджені відповідними доказами, свідчать про реальність спірної господарської операції позивача з ТОВ «Весттайм», її відповідність дійсному економічному змісту та підтвердження необхідними документами.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У той же час, оскаржуване у цьому випадку повідомлення-рішення не відповідає названим критеріям.

За викладеного вище, зважаючи на необґрунтованість висновків контролюючого органу у акті перевірки, на підставі якого прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжної інструкції від 16.07.2023 на №68710936 позивачем сплачено судовий збір у сумі 5787,15 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 5787,15 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві як суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржуване рішення.

Як закріплено у частині третій статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За правилами пункту 1 частини третьої статті цієї ж статті розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини п`ята, шоста статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За приписами частини шостої цієї ж статті у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України видно, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги у цьому випадку подано договір про надання адвокатських послуг від 06.07.2023 (т.3 а.с.1-3), платіжне доручення на 40000 грн. (т.3 а.с.5), рахунок - фактуру на 40000 грн. (т.3 а.с.4).

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.11.2019 у справі №826/15063/18, відповідно до яких при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Виходячи з обставин розгляду цієї справи, її складності та виконаної роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом та значимості таких дій у справі, зважаючи на критерій розумності розміру витрат, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги є завищеним та підлягає зменшенню.

Суд резюмує, що співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, є 10000 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс» - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.07.2023 №4.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс» (; місцезнаходження: 03083, м. Київ, проспект Науки, буд. 54-Б, нежилі прим. №1-14, груп. прим. №379-А) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) судовий збір у розмірі 5785,15 грн. (п`ять тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень 15 копійок).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроальянс» (; місцезнаходження: 03083, м. Київ, проспект Науки, буд. 54-Б, нежилі прим. №1-14, груп. прим. №379-А) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн. (десять тисяч гривень 0 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.