Справа № 621/1440/24
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

06 травня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Пєтряєва А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Горелов А. В.,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області,

представник відповідача - Корнєєва Я. Ю.,

третя особа - інспектор відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Левін Іван Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа інспектор відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Левін Іван Михайлович,

у с т а н о в и в :

23.04.2024 адвокат Горелов А. В. в інтересах ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" подав адміністративний позов, а 29.04.2024 уточнений адміністративний позов, до Головного управління Національної поліції в Харківській області з вимогою про скасування постанови інспектора ВП №2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Левіна І. М., серії ЕНА № 1880113, від 11.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн 00 коп. за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за те, що він 11.04.2024 приблизно о 10:45 годині керуючи автомобілем Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Європейській у напрямку вул. Дружби в с- щі Слобожанське Чугуївського району Харківської області. Після проїзду перехрестя вул. Європейської та вул. Сергія Закори с-ща Слобожанського Жарко О. І. зупинився по вул. Дружби, 17 та побачив, що біля його машини зупинився автомобіль працівників поліції. Один з працівників поліції підійшов до нього та повідомив йому про порушення Правил дорожнього руху, яке виявилося у не виконанні вимог дорожнього знаку 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено" під час руху по вул. Європейській, чим порушено вимоги п. 8.4 б Правил дорожнього руху.

З цією постановою ОСОБА_1 не згоден з тих підстав, що по вул. Європейській перед виїздом по вул. Сергія Закори в с-щі Слобожанське Чугуївського району Харківської області нанесена дорожня розмітка "Пішохідний перехід", а перед розміткою праворуч на узбіччі встановлено стаціонарно на одній опорі дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" та під ним дорожній знак 5.35.1 - "Пішохідний перехід". За розміткою "Пішохідний перехід" на опорі електроосвітлення у напрямку виїзду на вул. Сергія Закори також встановлений дорожній знак 2.2 - "Проїзд без зупинки заборонено". Однак, у постанові інспектор не вказав вимогу якого саме знаку він не виконав.

Крім того, дорожні знаки 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" по вул. Європейській у с-щі Слобожанське, за порушення вимог якого було накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , встановлені з порушенням вимог Правил дорожнього руху та Державних стандартів України, а саме, перед цим знаком не встановлено знак 2.1 з додатковою таблицею 7.1.2. Вимоги знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", який встановлено стаціонарно на одній опорі з дорожнім знаком 5.35.1 - "Пішохідний перехід" не можливо виконати, оскільки Правилами дорожнього руху заборонено зупинку на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Таким чином, на думку позивача, на перехресті вул. Європейської та вул. Сергія Закори в с-щі Слобожанське Чугуївського району Харківської області неналежно організовано рух, що і було підставою невиконання вимог зазначеного дорожнього знаку.

Також, вважав, що інспектор Левін І. М. не з`ясував усіх обставин справи, не вказав на докази, що підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення.

Ухвалою Зміївського районного суду від 24.04.2024 первісна позовна заява була залишена без руху.

В установлений судом строк представник позивача Горелов А. В. усунув зазначені в ухвалі недоліки шляхом подання виправленої позовної заяви, з наданням доказу надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи, з урахуванням положень статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2024 у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 06.05.2024, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектора відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Левіна Івана Михайловича.

03.05.2024 від відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшов лист про ознайомлення інспектора Левіна І. М. щодо явки до суду в судове засідання, а також долучено диск з відеофіксацією події (а. с. 52-56).

06.05.2024 від представника відповідача Корнєєвої Я. Ю. через систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій остання просила продовжити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву і доказів по справі, та не розглядати справу за наявними матеріалами.

06.05.2024 під час судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 та розпочато розгляд справи по суті.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того вказав на низку порушень, допущених під час складання постанови, зокрема в частині зазначення місця розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також пояснив, що з приводу правомірності встановлення дорожніх знаків 2.2 на вказаному перехресті він звернувся до Комсомольської селищної ради. Після цього, один зі знаків з перехрестя зник.

Третя особа - інспектор ВП №2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Левін І. М. в судовому засіданні проти позову заперечував, стверджував, що ОСОБА_1 правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він дійсно проїхав без зупинки на знак, який забороняє проїзд без зупинки. Не заперечував і проти пояснень позивача про те, що на час судового розгляду один із дорожніх знаків 2.2. на тому перехресті, що є місцем порушення Правил дорожнього руху, дійсно демонтований.

Оцінивши обставини, повідомлені учасниками справи в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії постанови серії ЕНА № 1880113 від 11.04.2024, складеної інспектором відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що 11.04.2024 о 10:46:07 годині в смт Слобожанське, вулиця Європейська, ОСОБА_1 керував автомобілем Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не виконав вимогу д. з. 2.2 проїзд без зупинки заборонено та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив пункт 8.4. б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративний штраф в розмірі 340 грн 00 коп. (а. с. 9-15, 32-38).

Ця постанова за змістом відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відділ поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківської області долучив до матеріалів справи додав оптичний диск з відеозаписами з місця події (а. с. 55).

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до пунктів 12 та 13 частини 1 статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги": електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі.

Статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Таким чином, надані матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора, з наданням суду доказів їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Таким чином, надані суду відеозаписи на диску не є допустимим доказом в розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, а також підлягають поверненню відповідно до частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

В графі "До постанови додаються" самої постанови взгалі нічого не зазначено (а. с. 13, 36).

Також, до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

З зображень, наданих представником позивача, вбачається розташування дорожніх знаків, за невиконання вимог якого, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Так, безпосередньо перед перехрестям міститься дорожня розмітка "Пішохідний перехід", перед розміткою встановлені на одній опорі дорожні знаки 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" та 5.38.1 "Пішохідний перехід", після розмітки на електроопорі встановлений вгорі дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" (а. с. 8, 39).

Відповідно до розділу 33 Дорожні знаки Правил дорожнього руху, дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено". Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Дорожній знак 5.38.1 і 5.38.2 Пішохідний перехід. Знак 5.38.1 встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу.

Підпунктом 15.9 г) Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до п. 14.4.3 ДСТУ 4100:2021 знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» потрібно встановлювати в місцях, де, згідно з вимогами 14.4.2, може бути встановлено знак 2.1, але на під`їзді до перехрестя не забезпечено видимість ТЗ, які наближаються дорогою, що перетинається. Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, знак 2.2 потрібно встановлювати з табличкою 7.8. Знак 2.2 потрібно встановлювати в місці, з якого для водія, що зупинився, забезпечено видимість ТЗ, які рухаються дорогою, що перетинається. У разі неможливості виконання цієї вимоги знак 2.2 установлюють якомога ближче до такого місця в поєднанні з табличкою 7.1.2 та розміткою 1.12 (стоп-лінія) згідно з ДСТУ 2587.

За обставинами розглядуваної справи встановлено, що безпосередньо на перехресті на правому боці дорозі встановлений знак 2.2 "проїзд без зупинки заборонено" разом зі знаком 5.38.1 "Пішохідний перехід", що не відповідає зазначеним вище вимогам ДСТУ.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 8.4 б) Правил дорожнього руху, за порушення вимог якого на позивача накладено стягнення, визначено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (пункт 1 статті 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (пункт 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; пункт 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; пункт 52 рішення у справі Єрохіна проти України від 15.02.2013).

Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за обставин, що викладені в оскаржуваній постанові, тому і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Позивач повідомив достатньо відомостей на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а відповідачем доводи позивача не спростовані.

Зокрема, позивач стверджував, що у разі зупинки перед дорожнім знаком 5.38.1 "Пішохідний перехід", були б підстави стверджувати про наявність у його діях порушення правил зупинки, зокрема п. 15.9.г), відповідно до якого зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі, за що також передбачена відповідальність частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відомостей про те, що у розглядуваній дорожній обстановці були підстави для зупинки з метою надання переваги в русі матеріали справи не містять.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення від 11.04.2024 не ґрунтується на фактичних даних, а ґрунтується на припущенні відповідача про вчинення позивачем правопорушення, що суперечить вимогам статей 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частин 1-4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскільки відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за наслідками розгляду адміністративного позову належить скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку що дії відповідача є неправомірними, на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 9, 77, 139, 205, 229, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1880113 від 11.04.2024, складену інспектором відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Левіним Іваном Михайловичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп., провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області, місце знаходження: вул. Жон Мироносиць, буд. 13, м. Харків, 61002, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108599.

Третя особа - інспектор відділу поліції №2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Левін Іван Михайлович, місце знаходження: вул. Донецька, 26, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404.

Головуючий: В. В. Овдієнко