Справа № 160/33460/23
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) через свого представника звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2, виключити з Єдиного державного реєстру боржників відомості про боржника, внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження НОМЕР_2, зняти арешти з майна та рахунків боржника, які були накладені при виконанні постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_2.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у державного виконавця та у приватного виконавця одночасно стягуються виконавчий збір та основна винагорода по одному і тому ж виконавчому документу. Позивач вважає, що у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання, саме боржник перебуває у найбільш уразливому становище, якого зобов`язано сплатити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа. З метою ефективного захисту прав позивача, вважає за доцільне застосування аналогії закону для розв`язання наявної правової проблеми, а саме застосування ч.8 ст.27 Закону №1404-VІІІ, яке полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.
Ухвалами суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.

На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.03.2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження.

20.03.2024р. від відповідача засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсановим С.І., керуючись вимогами п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», 26.07.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, НОМЕР_3 копія якої разом з оригіналом виконавчого документа у відповідності ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» направлена на адресу стягувача та ОСОБА_1 до відома. При цьому виконавчий збір у розмірі 103' 564грн. 99коп. на рахунок відділу сплачено не було.

Згідно п.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому Законом «Про виконавче провадження».

Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 26.07.2021 року НОМЕР_3 винесена державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсановим С.І. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України у сумі 103' 564грн. 99коп. зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження 26.07.2021 року за вх.№6535.

Державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсановим С.І. 26.07.2021 року, керуючись вимогами ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття провадження НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України у сумі 103' 564грн. 99коп., копія якої керуючись вимогами ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», направлена боржнику по виконавчому провадженню.

26.07.2021 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсановим С.І. відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника НОМЕР_2 у сумі 103' 564грн. 99коп., копія якої керуючись вимогами ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», направлена сторонам виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи, щодо предмету спору, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 14.07.2016 рік по 26.07.2021 рік на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа від 13.01.2014 року №202/34664/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 1076004грн. 32коп.

30.09.2020 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору на суму 107`600грн. 43коп.

30.06.2021 року Державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кірсановим Сергієм Івановичем при примусовому виконанні виконавчого листа №202/34664/13-ц виданого 13.01.2014 року винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до якої відбулася заміна стягувача з ПАТ КБ «Надра» на ОСОБА_3 .

26.07.2021 року державним виконавцем Кірсановим С.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

26.07.2021 року державним виконавцем Кірсановим С.І. постанову про стягнення з боржника виконавчого збору перенесено в окремне виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66276202.

Також, у виконавчому провадженні НОМЕР_2 відповідачем винесено: постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну

суму 300 (триста гривень) від 26.07.2021 року; постанову про арешт коштів боржника 102`786грн. 59коп. від 26.07.2021 року; постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 102`786грн. 59коп. від 26.07.2021 року; постанову про арешт коштів боржника на суму 99`302грн. 99коп. від 19.10.2023 року.

При цьому, стягувач за виконавчим листом №202/34664/13-ц звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. та 02.09.2022 року останнім винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 1`076`004грн. 32коп.

02.09.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Є.П. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди на загальну суму 107`600грн. 43коп.

Таким чином, станом на дату звернення до суду у державного виконавця та у приватного виконавця з боржника одночасно стягуються виконавчий збір та основна винагорода по одному і тому ж виконавчому документу.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження`від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі -Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VІІІ установлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно із частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII (у редакцій чинній на момент винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору) виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті (у редакцій чинній на момент винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору) передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановленихстаттею 12 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятоюстатті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Закон України «Про виконавче провадження» не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

Також, норми законодавства щодо умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні в державного виконавця.

Вирішення такого питання зачіпає конституційні права особи, її інтереси, а також стосується забезпечення верховенства права під час здійснення виконавчого провадження.

Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.

Спірне питання стосується прав та інтересів державних виконавців, приватних виконавців і боржників. Однак з-поміж інших учасників виконавчого провадження саме боржники перебувають у найбільш уразливому становищі, позаяк у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання зобов`язані платити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Така невизначеність законодавчого регулювання спірних правовідносин має наслідком потребу застосування аналогії закону (права).

Виконавче законодавство не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Зрештою, це право залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Частиною восьмою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що «під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає».

Подібні правовідносини регулює вказана норма, яка має імперативний характер, встановлює пряму заборону стягувати (перший абзац) або продовжувати стягнення виконавчого збору (другий абзац).

Вказана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди, тобто уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів.

Таким чином, застосування зазначеної норми дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

За правилами частини шостої статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що для вирішення спірних правовідносин та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину восьму статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум. Відтак, виконавчий збір необхідно стягувати у виконавчому провадженні, де перебуває виконавчий лист.

Таким чином, належним та ефективним способом захисту відновлення прав боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.07.2022 року по справі №320/6215/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не закінчення виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору за виконавчим листом №202/34664/13-ц у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 26.07.2021 року.

Зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2, виключити з Єдиного державного реєстру боржників відомості про боржника, внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження НОМЕР_2, зняти арешти з майна та рахунків боржника, які були накладені при виконанні постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (49051, м. Дніпро, вул. Б.Хмельницького, буд.11, ) судовий збір у розмірі 1073грн. 60коп. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова