Справа № 480/9437/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2024 року Справа № 480/9437/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9437/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період навчання за фахом в Шосткинському професійно-технічному училищі №13, з 01.09.1982р. по 19.07.1985р., а також період роботи на заводі ВАТ АК «Свема» з 15.07.1985р. по 01.12.1988р. на посаді «перфораторник кінофотоплівок цеху обробки кіно фотоплівки», «бракувальник-візитажник світлочутливих виробів цеху обробки кіно фотоплівки (хімічне виробництво» та з 01.12.1988р. по 01.06.1992р. на посаді «обробник кінофотоматеріалів цеху обробки кіно фотоплівок».
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до п. "б" ч. 1 ст. 13 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням зарахованих періодів навчання та роботи до пільгового Списку №2.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 р. позовну заяву залишено без руху. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 26 вересня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по даній справі, залучено до розгляду справи співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву.
За змістом довідки про доставку електронного листа вказана ухвала доставлена до електронного кабінету ГУ ПФУ в Сумській області в підсистемі "Електронний суд" 26.09.2023 р. (а.с. 37), а до електронного кабінету ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в підсистемі "Електронний суд" 26.09.2023 р. (а.с. 36).
Від представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої доводи мотивує тим, що періоди роботи позивача з 01.09.1982 р. до 19.07.1985 р. не зарахований до страхового стажу, оскільки різниця між датою призначення та наказ більше одного місяця, а також згідно акту контрольно-перевірочної роботи від 17.02.2023 №1800-1003-08/3 неможливо зарахувати довідку від 16.01.2018 №14. Тому відмова у призначені пенсії ОСОБА_1 є правомірною та відповідає нормам чинного законодавства.
ГУ ПФУ в Сумській області на вимогу суду надало належним чином завірені копії пенсійної справи позивачки.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.07.2023 звернулася до головного управління з заявою про призначення пільгової пенсії за віком на підставі Списку №2, що визначає перелік робіт та посад, праця на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до оскаржувального рішення страховий стаж позивачки становить - 36 роки 4 місяці 9 днів, а пільговий за Списком № 2 - 3 роки 06 місяці 0 днів.
До страхового стажу не зараховано період роботи з 15.07.1985 до 31.03.1986 р., оскільки різниця між датою призначення та наказ більше одного місяця, а також згідно акту контрольно-перевірочної роботи від 17.02.2023 №1800-1003-08/3 неможливо зарахувати довідку від 16.01.2018 № 14, оскільки за місцем реєстрації об`єкта знаходиться триповерхова будівля, двері якої зачинені на замок.
Не погодившись із таким рішенням, позивачка звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VI від 28.12.2007 року (далі - Закон №1058-VI) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383(далі - Порядок № 383).
Відповідно до п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Проте, позивач вважає, що їй має бути зараховано до пільгового стажу роботи ще й період навчання з 01.09.1982 по 19.07.1985 в Професійно-технічному училищі № 13 м. Шостки та періоди роботи з 15.07.1985 до 01.12.1988, з 01.12.1988 до 01.06.1992 на Шосткинському ВО «Свема»
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, із копії трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 (а.с. 10-17) судом встановлено, що:
- з 15.07.1985 позивачка працювала перфораторником кінофотоплівки 3 розряду цеху обробки кінофотоплівки на Шостинському ВО "Свема" (наказ 2/203 від 05.02.85);
- з 01.04.1986 переведена на посаду браковщика-візитажника світочутливих втробів 3 розряду цеху обробки кіноплівки (наказ №79 від 15.04.86).
- з 01.12.1988 у зв`язку з переходом на нову умови оплати праці вважати посаду обробником кінофотоматеріалів 3 розряду цеху обробки кінофотоплівки (наказ №1229/24 від 25.11.1988).
Суд зауважує, що відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно з п. 1.5. Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до п. 2.19 Інструкції № 58, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи, зокрема, безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.
Відповідно до п. 2.2. Інструкції № 58, крім іншого, до трудової книжки вносяться відомості про звільнення.
П. 2.3. Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно з п. 2.4. Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
За правилами, наведеними у п. 4.1. Інструкції № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Суд зазначає, що Інструкція № 58 чітко визначає коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа.
Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
На переконання суду, позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.
Отже, позивач не несе відповідальності за внесення до запису №2 її трудової книжки не правильної дати наказу прийняття на роботу.
Щодо неможливості зарахувати довідку від 16.01.2018 №14, відповідно до акту контольно-перевірочної роботи від 17.02.2023 №1800-1003-08/03, суд зазначає.
Враховуючи вище викладене, дана підстава не зарахування періоду роботи зазначеною у довідці №14 від 16.01.2018 є неправомірною, оскільки стаж роботи з 15.07.1985 до 01.12.1988 р. підтверджується записами № 2,3 трудової книжки ОСОБА_1 .
Також, відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 Списку №2 посади перфоральник кінофотоплівки цеху обробки кінофотоплівки та метражники емульсованої плівки відносяться до виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно роз`язнення "Про затвердження роз`яснення "Про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільговому розмірі" і про визнання втратившим силу раніше прийнятих роз`яснень і постановок за питаннями призначення пенсій на пільгових умовах і у пільгових розмірах", затвердженого постановою Державного комінету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітньої плати від 02.1976 №81/8 роботи на посаді браковщиків-візитажників світлочутливих виробів зараховуються як роботи метражників емульсованої плівки.
При цьому, суд зауважує, що право на пенсію за віком на пільгових умовах визначається за Списками, що були чинними в період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.
Отже, суд встановив, що посади, на яких працювала позивачка з 15.07.1985 до 30.11.1988 відносяться до тих, які дають право ОСОБА_1 на захарування даного періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 2.
З приводу зарахування до пільгового стажу роботи періоду навчання позивачки суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ст. 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу, встановлено, що особа після завершення навчання має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 53,54), ОСОБА_2 навчалась в Шосткинському СПТУ № 13 за спеціальністю "апаратник виробництва кінофотоматеріалів" з 01.09.1982 до 19.07.1985.
15.07.1985 позивач була прийнята на роботу до Шосткинського виробничого об`єднання «Свема» на посаду "перфораторник кінофотоплівки 3 розряду цеху обробки кінофоплівки".
Суд зазначає, що в спірному рішенні відповідачем взагалі не зазначено підстав не зарахування періоду навчання позивачки у Професійно-технічному училищі № 13 м. Шостки до її пільгового стажу.
Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка після навчання працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, на яку була зарахована протягом трьох місяців після закінчення навчання, період навчання з 01.09.1982 до 14.07.1985 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивачки.
Водночас суд не зараховує до пільгового стажу період навчання з 15.07.1987 до 19.07.1985, оскільки період роботи з 15.07.1985 р. до 30.11.1988, вже враховано судом до пільгового стажу.
Також, суд відмовляє в зарахуванні до пільгового стажу позивачки період роботи з 01.12.1988 до 01.06.1992, оскільки відповідно до розрахунку стажу роботи ОСОБА_1 (а.с. 75), позивачці зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи з 01.12.1988 до 31.12.1991, з 01.01.1992 по 31.05.1992 на Шосткинському ВО «Свема».
Згідно з частинами1 та 3 статті 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., відповідно до квитанції від 25.08.2023 (а.с. 20).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова