Справа № 200/6886/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року справа №200/6886/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року (повне судове рішення складено 05 лютого 204 року) у справі № 200/6886/23 (суддя в І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області та Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області та Державної судової адміністрації України, в якій просила:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати їй щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці за вересень 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2023 № 928 «Деякі питання оплати праці працівників підприємств, установ, закладів та організацій під час воєнного стану» (далі Постанова № 928), обчисленої в розмірі виходячи згідно з пунктом 2 цієї ж постанови;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належної надбавки за роботу з особливими умовами праці за вересень 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 928, обчисленої в розмірі виходячи згідно з пунктом 2 цієї ж постанови.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона працює в Дружківському міському суді на посаді секретаря судового засідання. Позивач зазначала, що відповідно до абзаців 1, 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 928 встановлено, що на період воєнного стану працівникам установ, закладів та організацій, що фінансуються з державного бюджету, які безпосередньо виконують обов`язки та завдання, виплачується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці за фактично відпрацьований час на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Місто Дружківка Краматорського району Донецької області, де позивач безпосередньо виконує свої повноваження як секретар судового засідання, включено до переліку територій можливих бойових дій згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 № 309.

Таким чином позивач вважала, що має законне право на отримання щомісячної надбавки у відповідності до приписів Постанови № 928, однак ТУ ДСА України в Донецькій області безпідставно відмовило їй в цьому.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позов.

Зазначає, що суд першої інстанції послався на пункт 5 Постанови № 928. Та вказав, що дія Постанови № 928 не поширюється на позивача як «працівника інших державних органів», тобто таких, яким підвищено розміри посадових окладів на підставі постанови № 391.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що, у вищевказаному нормативному акті взагалі нічого не зазначено про суди та про безпосередню неможливість їх вважати установою, закладом та організацією, що фінансуються з державного бюджету

Суд першої інстанції фактично відніс суд до інших державних органів, що є грубою помилкою, оскільки таке твердження прямо суперечить статті 124 Конституції України, а саме правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Наголошує, що твердження суду першої інстанції про те, що Дружківський міський суд Донецької області не є "установою, закладом та організацією, що фінансуються з державного бюджету", та те, що на мене, як на працівника цієї державної організації не поширюється дія Постанови № 928 є неслушними.

Позивач зазначає, що їй, як стороні в цій справі, не зрозуміло чому суд необґрунтовано відкинув її довід без наведення жодного мотиву, що суперечить правовій природі судового рішення. Мотивувальна частина є обов`язковою складовою судового рішення та повинна містити конкретні мотиви, а не припущення.

Крім того, апелянт надає новий доказ, який не був наданий суду першої інстанції (відповідь на запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), оскільки обставини, які він підтверджує (суд є державною організацією, яка фінансується з державного бюджету) взагалі не оспорювалися сторонами у справі, такі обставини не зазначалися у відзиві відповідача на позов. Суд першої інстанції самостійно сформував твердження зворотнє тому, що підтверджується цим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 16.06.2023 позивача призначено на посаду секретаря судового засідання Дружківського міського суду Донецької області.

09.10.2023 позивач звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області з листом, в якому просила повідомити, на яких підставах їй не нараховується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці, передбачена Постановою № 928.

Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 20.11.2023 № 03-1597 позивача повідомлено про те, що працівникам Дружківського міського суду, які виконують свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій нараховуються та виплачуються посадові оклади з урахуванням коефіцієнта 1,5 до фактично відпрацьованого часу згідно наказів керівника апарату суду.

Відповідно пункту 4 Постанови № 391, працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих чи активних бойових дій та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Секретар судового засідання є посадовою особою апарату суд, статус якої визначається Законом України «Про державну службу».

Згідно стаття 50 даного закону держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

У відповідності до частини 4 цієї статті джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 8 вказаної статті особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Стаття 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УІІІ визначає, що призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Особливості призначення на посади державних службовців та працівників, які виконують функції з обслуговування, в секретаріат Вищої ради правосуддя встановлюються також Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Схема посадових окладів із визначенням коефіцієнтів для державних службовців судів, органів та установ системи правосуддя затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» встановлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Дружківська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій, у зв`язку з чим оклади працівників апарату Дружківського міського суду, а в тому числі і оклад позивача, визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Вказане підтверджено в листі ТУ ДСА в Донецькій області від 20.11.2023 та розрахунковому листі позивача за вересень 2023.

Підпунктом 4 пункту 1 Постанови № 391 визначено, що працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

Пунктом 1 Постанови № 928 визначено, що на період воєнного стану працівникам установ, закладів та організацій, що фінансуються з державного бюджету, які безпосередньо виконують обов`язки та завдання, виплачується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці (далі - надбавка) за фактично відпрацьований час: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Аналізуючи Постанову № 928 в контексті кола осіб, на яких ця постанова розповсюджується, суд звертає увагу, що відповідно до п. 3.4.4 Наказу «Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення зміни до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 № 59 та скасування нормативних документів» від 28.05.2004 № 97, державна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Натомість згідно пункту 3.4.2 державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову і суди належать саме до органів державної влади.

Відтак, колегія судів погоджується з судом першої інстанції, що суд, який є державним органом, не може вважатися установою, закладом та організацією, що фінансуються з державного бюджету в розумінні Постанови № 928, а тому дія цієї Постанови не розповсюджується на позивача. Поряд з чим, положення Постанови № 391 мають більш вузький характер по колу осіб та прямо визначають працівників державних органів в якості отримувачів посадових окладів з урахуванням коефіцієнту 1,5.

Крім того, як було вказано вище, підпункт 4 пункту 1 Постанови № 391 встановлює обмеження при підвищенні розмірів посадових окладів відповідно до підпункту 1, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи, окружний суд дійшов правильного висновку, що відповідач діяв у відповідності до приписів наведеної норми, тому відсутні підстави для визнання його дій протиправними, а тому не підлягають задоволенню.

У межах спірних правовідносин, колегія суддів не вбачає колізії норм права, а тому посилання позивача на лист Міністерства юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року не прийнято до уваги.

Колегія суддів також звертає увагу на положення пункту 5 Постанови № 928, якою визначено, що дія цієї постанови не поширюється на працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, та працівників інших державних органів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність протиправності дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці за вересень 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 928.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 200/6886/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 07 травня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук