Справа № 465/1787/24
Суддя: Дзеньдзюра С. М.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29.04.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

за участі секретаря судового засідання Титикайла І.Ю.,

представника позивача Снігура Я.Е.,

представника відповідача Сліпенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської Митниці ДМС України про визнання протиправної та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

позивачка звернулася з позовом до Львівської Митниці Державної митної служби України в якому просить скасувати постанову про порушення митних правил №0086/20900/24 від 27.02.2024 року якою притягнено її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 Митного кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 148 433,04 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що підставою для винесення постанови став протокол від 23.01.2024 року про порушення митних правил №0086/20900/24, складений головним державним інспектором Львівської митниці Івановим В.В., відповідно до якого 23.01.2024 року о 07.15 год. позивачка на автомобілі марки «Lexus ES 300H» реєстраційний номер НОМЕР_1 прямувала з Польщі в Україну в якості пасажира з приватної поїздки, через митний пост «Краковець» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності у ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст.257 МК України та Постанови КМУ №434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України. Даний товар у встановленому порядку не задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу, а саме: браслет з металу білого кольору з вставками каміння прозорого кольору. В коробці виробника червоного кольору. Наявне маркування виробника на коробці і браслеті 18 UNJ459 AU750 PGI Cartier., в кількості 1 шт. Також було виявлено сертифікат на браслет. Товари, що не перевищували неоподатковувану норму для громадян були пропущені на митну територію України. Даний товар переміщувався без приховування в валізі та багажному відділенні автомобіля через митний пост «Краковець» Львівської митниці, по смузі руху «зелений коридор». Також було проведено особистий огляд гр. ОСОБА_1 . За результатами особистого огляду гр. ОСОБА_1 товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження не виявлено. У своєму поясненні від 23.01.24 гр. ОСОБА_1 зазначила, що виявлений товар вона отримала в подарунок в Італії та зобов`язався особисто перемістити через митний кордон України. Таким чином, гр. України ОСОБА_1 переміщувала через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування, тобто не заявивши за встановленою формою точні відомості про нього, а саме про наявність та кількість. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ст. 471 ч. 2 МКУ. Вказує, що обставини, викладені працівником митниці, суперечливі по своїй суті і прямо вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та безпідставність складання протоколу а в подальшому винесення постанови про порушення митних правил. Зазначає, що покликання працівника митниці на Постанову КМУ №434 від 21.05.2012 року у зв`язку з виявленням не задекларованого товару є безпідставним, оскільки вказаною постановою визначаються обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання. Також безпідставним є покликання на ст.257 МК України, оскільки вказана стаття передбачає загальну процедуру декларування.

В судовому засіданні, представник позивачки позов підтримав, пояснив що ОСОБА_1 в`їжджаючи в Україну 23.01.24 року та обравши смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор» у м/п «Краковець», своєю поведінкою заявила митниці про відсутність товарів, що підлягають оподаткуванню або заборонених до ввезення. Крім цього, під час спілкування з працівником митного органу, вона повідомила останнього про наявність у неї лише особистих речей та відсутність товарів, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню. Представник позивачки також зазначив, що оскільки браслет з металу білого кольору з вставками каміння прозорого кольору був особистою річчю його довірительки, мав ознаки такого що був в користуванні (був без бирки), тому декларувати цю річ у неї обов`язку не було.

Представник відповідача Львівської Митниці Державної митної служби України надіслав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що 23 січня 2024 року близько 07 години 15 хвилин громадянка України ОСОБА_1 на автомобілі марки «LEXUS ES 300H», реєстраційний номер НОМЕР_2 , прямувала з Польщі в Україну в якості пасажира з приватної поїздки, через м/п «Краковець» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля в валізі гр. ОСОБА_1 було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: браслет з металу білого кольору з вставками каміння прозорого кольору в коробці виробника, наявне маркування виробника на коробці і браслеті 18 UNJ459 AU750 PGI Cartier , в кількості 1 шт. Також було виявлено сертифікат на браслет. Вказує, що відповідно до: ч. 2 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. ч.4 ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою; ч. 5 ст. 366 МК України, - початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином, каналом позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), є декларування шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення; ч. 6 ст. 366 МК України, - громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 374 Митного кодексу України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі Документ сформований в системі «Електронний суд» 09.04.2024 3 та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами. Згідно ч. 4 ст. 374 Митного кодексу України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Частиною 8 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України. Загальна вартість предметів ПМП згідно висновку СЛЕД Держмитслужби №142000- 3301-0062 від 07.02.2024р., становить 494 776,80 грн. Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), та які переміщуються громадянами. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Львівської митниці Державної митної Служби України у справі про порушення митних правил №0086/20900/24 від 27.02.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 148 433,04 грн.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Учасниками процесу не оспорюються обставини справи наведені у оскаржуваній постанові в частині перевезення та виявлення браслету з металу білого кольору з вставками каміння прозорого кольору в коробці виробника червоного кольору, його найменування, способу перетину митного кордону, а також особи яка цей товар перевозила. Даний спір стосується того, що позивач оспорює кваліфікацію митницею вищезазначеного браслету як товар, який підлягав декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, та вказує що такий браслет є її особистою річчю. У свою чергу, відповідач не погоджується з наведеними доводами стверджуючи, що позивача притягнуто до відповідальності правомірно, а обставини наведені ним у позовній заяві не є підставою для задоволення позову та зменшення розміру стягнення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розгляд протоколів про порушення митних правил та прийняття компетентними органами за ними рішень мають повністю підкорюватись вимогам законності. Такий висновок випливає з проголошеної у ст.8 Конституції України дії принципу верховенства права, до змісту якого входить обов`язок органів публічної влади діяти відповідно до закону і в межах норм, що визначають їхні повноваження. Ці органи не повинні діяти свавільно.

У частині першій ст. 466 МК України зазначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст.486 МК України).

Відповідно до ст. 489 цього Кодексу, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється Митним кодексом України.

Визначення товару вказано в пункті 57 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, зокрема, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до п.36 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, особисті речі - товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам

Зі змісту п.1 ч.2 ст.265 МК України вбачається, декларантами не являються громадяни, які переміщують через митний кордон особисті речі, транспортні засоби особистого користування та інші товари для особистих, сімейних чи інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.370 Митного кодексу України, особистими речами вважаються особисті прикраси, у тому числі з дорогоцінних металів та каміння, що мають ознаки таких, що були в користуванні.

З аналізу вищевказаних норм слід зробити висновок про те, що особистою прикрасою що не підлягає декларуванню, митним законодавством вважається товар, у тому числі з дорогоцінних металів та каміння, який має ознаки такого, що був в користуванні та не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності, не призначений для відчуження або передачі іншій особі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в автомобілі у валізі перевозила браслет з металу білого кольору з вставками каміння прозорого кольору в коробці виробника, наявне маркування виробника на коробці і браслеті 18 UNJ459 AU750 PGI Cartier , в кількості 1 шт. Відповідно до висновку спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0062 від 07.02.2024 року, вартість вказаного браслету становить 494 776,80 грн. Разом з тим, судом також встановлено, що даний браслет був без етикетки виробника (маркувальної бирки). З пояснення, наданому позивачкою в.о. начальнику митниці вбачається, що ваказаний браслет їй було подаровано в Італії.

В Митному законодавстві України відсутні критерії за якими визначаються ознаки таких прикрас, що були в користуванні. Разом з тим, відповідно до п.8 «Правил торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб`єктам господарювання на праві власності» затверджених Постановою КМУ від 04.06.1998 року №802 (в редакції Постанови КМУ від 25.01.2017р. №41), ювелірні вироби як вітчизняного, так і іноземного виробництва під час продажу повинні мати товарні ярлики. Товарний ярлик ювелірних виробів передбачає наявність такої інформації: найменування або товарний знак підприємства-виробника, найменування виробу або його шифр, найменування сплаву металу та його проба, маса виробу, номер (розмір) каблучки або браслета, найменування каменю та його маса, а також позначки виріб був у вжитку або б/в для ювелірних виробів, які були у вжитку.

На підставі викладеного, а також те що ОСОБА_1 перевозила один ювелірний виріб, без товарного ярлика, в поясненні вказала що даний ювелірний виріб їй було подаровано, суд приходить до висновку, що браслет з металу білого кольору з вставками каміння прозорого кольору в коробці виробника, із наявним маркуванням виробника на коробці і браслеті 18 UNJ459 AU750 PGI Cartier, є особистою річчю позивача та не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності та не призначений для відчуження.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення можуть складати також посадові особи інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування і представники органів самоорганізації населення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, та зважаючи на те, що відповідачем не доведено, що браслет з металу білого кольору з вставками каміння прозорого кольору в коробці виробника, із наявним маркуванням виробника на коробці і браслеті 18 UNJ459 AU750 PGI Cartier, не являється особистою прикрасою позивачки, та пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності чи призначений для відчуження або передачі іншій особі, винесена відносно ОСОБА_1 постанова підлягає скасуванню, апровадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 295, 297, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил №0086/20900/24 від 27.02.2024 року задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил №0086/20900/24 від 27.02.2024 року, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:Львівська Митниця ДМС України, 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, .

Cуддя Дзеньдзюра С.М.