Справа № 240/21174/23
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/21174/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання дій протиправними, скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 14.07.2023 ВП № 71636362 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 14.07.2023 ВП № 71636362 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постанова головного державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн в межах ВП № 71636362 є протиправною. Стверджує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду Головним управлінням проведено з 01.06.2021 ОСОБА_1 , перерахунок та нарахування пенсії без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб,які втратили працездатність та різниці між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.06.2021 року до дати проведення повної виплати пенсії. В результаті перерахунку на виконання рішення суду загальний розмір пенсії з 01.06.2021 становить 28386,53 грн. Відмітив, що фактично, вказані у постанові про накладення штрафу вимоги стосуються правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати позивачу після її індексації відповідно до Постанови № 118 та Постанови № 168 максимальним розміром, які повинні розглядатися в іншому позовному провадженні, оскільки Рішення суду виконано чітко відповідно до його мотивувальної та резолютивної частин, як того вимагає ст.ст.246, 322 КАС України.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 21.09.2023.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що у відділі примусового виконання рішень перебуває виконавче провадження №71636362 з виконання виконавчої о листа по справі №240/33496/21 виданий 10.04.2023 Житомирським окружним адміністративним судом яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нараховувати та виплачувати з 01.06.2021 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 24.04.2023 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. До відділу примусового виконання рішень від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло повідомлення про виконання рішення суду в якому боржник розглянувши постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.04.2023 №71630362 та від 21.04.2023 №71636240 повідомляє, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 по справі №240/33496/21 Головним управлінням Пенсійною фонду України в Житомирській області проведено ОСОБА_1 перерахунок з 01.06.2021 та нарахування призначеної пенсії з врахуванням проведених виплат та без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів. В результаті перерахунку на виконання рішення розмір пенсії з 01.06.2021 складає 28386,53 гри, та з 01.03.2023 виплачується у перерахованому за рішенням суду розмірі. На виконання рішення суду нараховано доплату та період з 01.06.2021 по 28.02.2023 в розмірі 186207,13 грн. Із доданого стягувачем до скарги розрахунку пенсії по інвалідності по пенсійній справі № 061019590 встановлено, що загальний підсумок пенсії становить 33884,18 грн, а виплачується з урахуванням максимального розміру пенсії 28386,53 грн. Тому рішення суду не виконується в повному обсязі без поважних причин. 30.06.2023 державним виконавцем за невиконання рішення суду винесено постанову про накладення штрафу. Оскільки станом на 14.07.2023 боржником не виконується рішення суду, державним виконавцем на підставі вимог ст.ст.63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу в сумі 10200 грн. Тому, оскаржувана постанова є законною.

У зв`язку з неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 26.09.2023.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у відзиві просить розгляд справи проводити без його участі.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження виплати ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність з 01.06.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нараховувати та виплачувати з 01.06.2021 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.06.2021 року до дати проведення повної виплати пенсії.

Судове рішення набрало законної сили 01.02.2023.

На виконання рішення суду видано позивачу виконавчий лист №14451/2023, який він пред`явив до примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.04.2023 відкрито виконавче провадження №71636362 з примусового виконання виконавчого листа від 10.04.2023 у справі №240/33496/21.

Під час примусового виконання судового рішення державним виконавцем з`ясовано, що ОСОБА_1 з 01.06.2021 нараховано пенсію у розмірі 28386,53 грн, яка виплачується у наведеному розмірі з 01.03.2023, а за період з 01.06.2021 до 28.02.2023 нараховано доплату у розмірі 186207,13 грн.

15.06.2023 до державного виконавця надійшла скарга ОСОБА_1 про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області пенсія виплачується з обмеженням максимальним розміром, оскільки пенсія без обмеження становить 33884,18 грн, а фактично виплачується 28386,53 грн.

Нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 із застосуванням обмеження максимальним розміром підтверджується розрахунком на виплату пенсії.

30.06.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корнєєвим М.М. прийнято постанову ВП №71636362 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на боржника за невиконання рішення суду (всупереч рішенню суду пенсія виплачується з обмеженням максимальним розміром) без поважних причин.

01.03.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму, здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 і з 01.03.2023, розмір якої станом на час перерахунку становив 32384,18 грн, обмеження максимальним розміром 28386,53 грн.

Обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області пояснює зміною умов пенсійного забезпечення одержувача, зокрема проведенням індексації пенсії на підставі постанов Кабінету Міністрів України №118 і №168, а також роз`ясненнями, викладеними у листі Пенсійного Фонду України від 29.06.2023 у справі №240/40064/21.

14.07.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корнєєвим М.М. прийнято постанову ВП №71636362 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн на боржника за невиконання рішення суду (всупереч рішенню суду пенсія виплачується з обмеженням максимальним розміром) без поважних причин.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає слідуюче.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі- Закон України № 1404-VIIІ).

У відповідності до статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення)сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частини 1 статті 13 Закону України № 1404-VIIІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини 1 статті 26 Закону України № 1404-VIIІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 63 Закону України № 1404-VIIІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 1 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом статті 75 Закону України № 1404-VIIІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону України №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин-наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нараховувати та виплачувати з 01.06.2021 року ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.06.2021 року до дати проведення повної виплати пенсії.

Проте, суд зазначає, що пенсійним органом на виконання рішення суду від 13.09.2022 проведено перерахунок ОСОБА_1 пенсії, застосувавши обмеження її максимальним розміром.

Водночас, боржник на виконання рішення суду у справі №240/33496/21 зобов`язаний був здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимального розміру.

Щодо посилань відповідача на те, що фактично, вказані у постанові про накладення штрафу вимоги, стосуються правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати позивачу після її індексації відповідно до Постанови № 118 та Постанови № 168 максимальним розміром, які повинні розглядатися в іншому позовному провадженні, оскільки рішення суду виконано чітко відповідно до його мотивувальної та резолютивної частин, то суд враховує слідуюче.

16.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", якою установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови (в розмірі 1,14), у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

У свою чергу, 24.02.2023 Кабінету Міністрів України прийняв постанову №168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" пунктом 2 якої установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Суд зауважує, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром у спірних відносинах передбачено частиною 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ та статтею 2 Закону №3668-VI. Однак, положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ визнані такими, що не відповідають Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення, а тому не можуть застосовуватись у спірних відносинах.

У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що незважаючи на наявність у постановах КМУ від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 №168 вимог про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії позивача у зв`язку із проведенням її індексації, чинної норми, яка б визначала розмір максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.

Закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат.

Під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішенні №240/33496/21, що набрало законної сили.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV з наступними змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що з самого визначення поняття "пенсія" випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.

У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання пенсії, яка має виплачуватись постійно один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. Але у разі зміни після прийняття рішення судом розміру та порядку соціальних та пенсійних виплат орган влади повинен діяти відповідно до чинного законодавства, не допускаючи за подібних обставин порушень, на які вже звертав увагу суд.

Суд зазначає, що при проведенні перерахунку пенсії має враховуватись рішення суду, прийняте у справі, що стосується такої пенсії (в тому числі щодо безпідставності застосування обмеження пенсії максимальним розміром), у разі, якщо чинне на момент проведення такого перерахунку пенсії законодавство не зазнало відповідних змін.

З часу прийняття рішення у справі №240/33496/21 пенсійне законодавство в частині, що стосується обмеження виплати пенсії максимальним розміром, змін не зазнавало.

Таким чином, позивачем не виконано належним чином рішення суду у справі № №240/33496/21, оскільки пенсія позивачу виплачується з обмеженням максимальним розміром.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 14.07.2023 ВП № 71636362 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн винесена обґрунтовано та на підставі чинного законодавства, а також з дотриманням інших засад визначених ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд, оцінивши надані докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання дій протиправними, скасування постанови -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Липа