Справа № 520/11913/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питання забезпечення позову

"06" травня 2024 р. Справа № 520/11913/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 від 06.05.2024 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат, ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_5 , в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації та направлення до військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

2. Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) №191 від 03.04.2024 в частині направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 .

3. Скасувати наказ Командира Військової частини НОМЕР_5 від 11.04.2024 №102 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 на посаду курсанта навчальної роти, солдата ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати Командира Військової частини НОМЕР_5 виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_5 військовослужбовця ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 відкрито спрощене провадження у справі.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно зі змістом якої просить уповноважений представник позивача просить Харківський окружний адміністративний суд, наступне:

Заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_3 , а також будь-яким іншим посадовим особам Сухопутних військ Збройних сил України вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі № 520/11913/24;

Заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_5 , а також будь-яким іншим посадовим особам Сухопутних військ Збройних сил України, вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі № 520/11913/24.

Подана заява про забезпечення позову з боку представника позивача обґрунтована тим, що 10.04.2024 ОСОБА_1 був затриманий представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлений до будівлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час затримання ОСОБА_1 повідомив представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має право на відстрочку згідно із статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку із тим, що він є студентом аспірантом, денної форми навчання Науково-дослідного інституту публічного права, та надав представникам ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідні документи, що підтверджують даний факт.

Проте незважаючи на усі зауваження ОСОБА_1 , у цей же день 10.04.2024, після формального проведення його медичного огляду, медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний придатним до військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_2 10.04.2024 ОСОБА_1 видано мобілізаційне розпорядження та він був направлений для проходження до військової служби до військової частини НОМЕР_5 .

Позивач 11.04.2024 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 , призначений на посаду курсанта навчальної роти, а також визнаний таким, що з 11.04.2024 прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 102 від 11.04.2024.

Відповідно до змісту витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 102 від 11.04.2024, зазначений наказ виданий на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) №191 від 03.04.2024.

Представник позивача констатує, що ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та має право на відстрочку згідно із статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку із тим, що він є студентом-аспірантом, денної форми навчання Науково-дослідного інституту публічного права.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1-3 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документів, суд не вбачає необхідності викликати заявника для дачі пояснень/додаткових доказів та, відповідно, призначати судове засідання.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ч. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.

Як наслідок, забезпечується можливість виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція), пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", пункті 5 частини третьої статті КАС України, рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах "Рябих проти Росії" (§§ 51, 52), "Горнсбі проти Греції" (§ 40).

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут "забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 26.04.2019 у справі №826/16334/18.

Предметом позову у цій справі є оскарження дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації та направлення до військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 ., а також скасування наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) №191 від 03.04.2024 в частині направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 та наказу Командира Військової частини НОМЕР_5 від 11.04.2024 №102 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_5 на посаду курсанта навчальної роти, солдата ОСОБА_1 .

Закон України "Про військову службу і військовий обов`язок" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" регламентовано поняття військового обов`язку.

Відповідно зі статтею 1 частинами 1, 2 та 3 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Крім того, статтею 1 частинами 5 та 7 вищевказаного Закону передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно зі статтею 4 частиною 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" встановлено, що комплектування військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.

Відповідно до статті 24 частини 1 пункту 4 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Принагідно суд зазначає, що законодавцем встановлені ряд обмежень щодо мобілізації громадян України, однак такі громадяни повинні відповідати певним вимогам (критеріям).

У відповідності до положень статті 23 частини 2 абзацу 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (чинної на час прийняття оскаржуваних наказів), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Дана норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив окрім вказаних у цій нормі закону.

Судом встановлено, що наказом Науково-дослідного інституту публічного права №171 від 05.05.2023 «Про зарахування до аспірантури» громадянин ОСОБА_1 зарахований до аспірантури Науково-дослідного інституту публічного права на третій рівень вищої освіти для здобуття ступеня доктора філософії за спеціальністю 081-Право, з відривом від виробництва з 05.05.2023 по 01.07.2027.

Довідкою Науково-дослідного інституту публічного права №3/1144 від 24.04.2024, підтверджується, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 у 2023 році (наказ від 05.05.2023 №171) вступив на третій рівень вищої освіти для здобуття доктора філософії за спеціальністю 081-Право і зараз навчається в аспірантурі на 1 курсі денної форми (з відривом від виробництва).

Строк закінчення закладу освіти 01.07.2027.

Суд зазначає, що денна (стаціонарна) форма навчання є основною формою здобуття певного рівня освіти або кваліфікації і передбачає таке навчання з відривом від виробництва.

Окремо суд зазначає, щодо формулювання заявленого забезпечення позов «будь-яким іншим посадовим особам Сухопутних військ Збройних сил України», що воно віднесено до не окресленого кола осіб, а тому задоволенню в цій частині не підлягає.

Забезпечення позову в іншій частині відповідає предмету адміністративного позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, тому обраний заявником спосіб забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 КАС України.

Таким чином враховуючи вищевикладене, а також те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся існують обґрунтовані підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись положеннями ст.ст. 150, 154, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд , -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Фадєєва Олександра Павловича представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 520/11913/24 - задовольнити частково.

В порядку забезпечення адміністративного позову заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_3 вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі № 520/11913/24.

В порядку забезпечення адміністративного позову заборонити командиру та уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_5 , вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у справі № 520/11913/24.

В іншій частини Заяву адвоката Фадєєва Олександра Павловича представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №520/11913/24 - залишити без задоволення.

Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали складено та підписано 06.05.2024.

Суддя Супрун Ю.О.