Справа № 487/4111/24
Суддя: Лагода А. А.
Дата ухвалення: 2024-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/4111/24
Провадження № 2-а/487/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2024 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, дослідивши позовну заяву представника позивача Притикіна Ігоря Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва звернувся представника позивача Притикін І.І. в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.04.2024 ББА № 162186.

Відповідно до частини першої ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви, остання подана представником позивача адвокатом Притикіним І.І.

До позовної заяви на підтвердження повноважень представника позивача додано копію ордеру на надання правової допомоги № 1118909 від 06.05.2024.

Відповідно до частини першої ст.55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною першою ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 ст. 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, процесуальними нормами КАС України імперативно визначено лише два документи, якими підтверджуються повноваження адвоката як представника в адміністративному процесі: довіреність або ордер. Причому зазначено, що ці документи мають відповідати вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон №5076) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №5076 ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно з п. 1 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (далі - Положення), вказане Положення встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Пунктами 2-4 Положення визначено, що ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Відповідно до пункту 12.4 пункту 12 Положення ордер має містити такий реквізит як назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Типова форма ордера на надання правової допомоги, встановлена у Додатку №1 до вказаного Положення.

Так, у типовій формі ордеру передбачено реквізит «назва органу, у якому надається правова допомога».

Отже, чинним законодавством закріплено вимогу щодо зазначення інформації щодо назви органу, у якому надається правова допомога.

Дослідивши додану до позовної заяви копію ордер № 1118909 від 06.05.2024, судом встановлено, що у вказаному документі у графі «назва органу, у якому надається правова допомога» зазначено «у Центральний районний суд м. Миколаєва». Отже, в ордері вказана назва конкретного органу, в якому здійснюється представництво. Та не вказана назва групи органів (наприклад, судові органи).

Слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово вирішував питання прийнятності ордеру як документа, що підтверджує повноваження адвоката, у разі, коли в ньому замість найменування конкретного органу (суду), у якому надається правова допомога, зазначено загальне найменування системи органів, зокрема «суди України» чи інші подібні конструкції.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №826/17175/18 зазначено, що:

- під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів, визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);

- зазначення в ордері, що правова допомога надається «в судових органах» є достатнім для висновку про наявність у адвоката повноважень діяти від імені сторони у справі;

- вимога судів зазначати в ордері найменування конкретного суду є надмірно формалізованою і створює невиправдані перешкоди для звернення до суду.

Тотожна за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.02.2023 у справі № 640/30856/21 та від 22.02.2023 у справі № 280/11599/21.

Водночас, доданий представником позивача до позовної заяви ордер містить інформацію про уповноваження позивачем свого представника на вчинення юридично значимих дій саме у Центральному районному суді м. Миколаєва.

Отже, оскільки у доданому до позовної заяви ордері не вказано про те, що адвокат Притикін І.І. уповноважена надавати позивачу правову допомогу або в Заводському районному суді м. Миколаєва, або в усіх органах судової влади, суд дійшов висновку про те, що позовна заява від імені позивача підписано особою, яка не має права на її підписання.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» №28249/95).

Згідно із п.3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд зазначає, що структура вказаної норми є чіткою та однозначно закріплює умови її реалізації судом.

З огляду на те, що позовна заява від імені позивача подана особою, яка не має права на її підписання, суд вважає за необхідне позовну заяву повернути позивачу.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі №914/2772/16; від 21.03.2018 у справі №914/2771/16).

Правовий висновок про необхідність повернення процесуальних документів (позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг тощо) у разі відсутності у доданому до таких документів ордері конкретної назви суду або групи органів (суди) викладено Верховним Судом та Великою Палатою Верховного Суду у численних рішеннях, наприклад, ухвалах від 31.03.2023 у справі №990/52/23, від 29.03.2023 у справі №990/48/23, від 09.01.2023 у справі № 640/29008/21, від 10.04.2023 у справі № 688/1751/18, від 13.04.2023 у справі № 160/13923/22 тощо.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені на здійснення представництва,не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на судовий захист шляхом судового розгляду справи учасником справи особисто або через представника.

Керуючись ст. ст. 169, 241, 243, 248, 256, 294 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача Притикіна Ігоря Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, визначені статтями 294-297 КАС України.

Суддя А.А. Лагода