Справа № 541/502/24
Суддя: Третяк О. Г.
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/502/24
Номер провадження 2-а/541/7/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 травня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

за участі секретаря Олешко Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Сидоренка Ю.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи.

Позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 905982 від 09.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09 лютого 2024 року в денний час доби він керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Старосвітській в м. Миргороді Полтавської області. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу він побачив, що його переходять пішоходи, які знаходилися на іншій стороні переходу. В цей час ОСОБА_1 , діючи в умовах крайньої необхідності, з метою уникнення створення перешкод та небезпеки, з метою уникнення створення аварійної обстановки та затору на перехресті, здійснив безпечний проїзд переходу. Після чого продовжив рух і заїхав у двір будинку за адресою АДРЕСА_1 . Після цього під`їхали працівники поліції і звинуватили його в тому, що той не пропустив пішоходів. Працівниками поліції справа про адміністративне правопорушення з додержанням вимог ст. 279 КУпАП не розглядалася, з правами ОСОБА_1 ніхто не ознайомив. Відеозапис спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими переривався. Доводи ОСОБА_1 поліцейським до уваги не взято. Постанова про притягнення ОСОБА_1 не містить посилання на технічний пристрій, яким здійснювалася відеофіксація правопорушення, відсутні посилання на норми ПДР.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Сидоренко Ю.В. підтримали позовну заяву та просили її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області не з`явився. Надав суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність (а.с. 18-23).

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 905982 від 09.02.2024 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.4). В копії постанови, наданої ОСОБА_1 , відсутнє посилання на норму ПДР, яку було порушено, однак в постанові, що знаходиться у відповідача така норма вказана - п.п. 18.1 ПДР, що вказує на те, що в постанову вносилися зміни після надання копії постанови позивачу.

З відеозапису вбачається, що під час спілкування працівників поліції з правопорушником ОСОБА_1 відеозапис переривався на 5 хвилин. Окрім того, з відеозапису вбачається, що автомобіль Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 при проїзді пішохідного переходу на перехресті вулиць Гоголя та Старосвітській в м.Миргород Полтавської області порушив пп. 18.1 ПДР.

Відповідно до положень пп.18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП невірно зазначено місце правопорушення.

Позивач помилково трактує порушення пішоходами п.4.13, пп. «а», «б» п.4.14 ПДР, адже вони знаходилися на нерегульованому пішохідному переході, тобто діяли відповідно до пп. «а» п.4.16 ПДР, відповідно до якого пішохід має перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

З відеозапису та матеріалів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, встановлено, що позивачу не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 905982 від 09.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень винесена з грубим порушенням вимог ст. 251, 283 КУпАП, а саме - невірно описано обставини, установлені під час розгляду справи (місце скоєння правопорушення), не зазначено норму відповідного пункту ПДР, який було порушено. Відеозапис з камери поліцейського не може бути доказом по справі, так як містить тривале переривання. Відсутні належні та допустимі докази роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що суд вважає грубим порушенням.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 905982 від 09.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи те, що відповідач є державною установою і фінансується з Державного бюджету, суд вважає за можливе не стягувати судовий збір на користь держави зважаючи на такі обставини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 8, 9, 13, 14, 77, 241-247, 250, 251, 255, 257-262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи задовольнити повністю.

Визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 09 лютого 2024 року, серії БАД №905982 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень, а провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, місцезнаходження: 36014, м. Полтава вул. Матвійчука Юліана, буд. 83, .

Повний текст рішення виготовлено 07.05.2024 року.

Суддя: О. Г. Третяк