Справа № 160/5456/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2024 рокуСправа №160/5456/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №6 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №6 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ДМС в особі відділу №6, відділ), в якій позивач просить:
- з врахуванням правових висновків , викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) , у т.ч. встановлену суддями Великої Палати Верховного Суду невідповідність Конституції України (неконституційність) Закону України від 20.11.2012 р. № 5492-УІ «Про Єдиний державний демографічний, реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», та відповідно із вимогами ч. 4 ст. 7 КАС України - визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області щодо вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нову фотокартку у зв`язку з досягненням 25 років, чим поновити дію цього паспорту.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що у зв`язку із досягненням 25- річного віку звернулась до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки, однак у відповідь отримала відмову міграційного органу. Позивач зазначає, що вона не бажає отримувати паспорт нового зразка (ID - картку), в зв`язку з відмовою від обробки персональних даних та оскільки не бажає, щоб їй присвоювали будь - які ідентифікатори особистості. Відтак бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області щодо вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року вважає протиправною, такою, що порушує її права та законні інтереси, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Ухвалою суду від 04.03.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо задоволення адміністративного позову. При цьому відповідач посилається на відсутність факту порушення права чи законного інтересу позивача на момент звернення до суду. На думку відповідача, позивачу була надана у встановлені строки відповідь на звернення та роз`яснено правила і процедуру оформлення паспорта громадянина України. Зокрема позивачу роз`яснено, що правовідносини щодо порядку видачі паспорта громадянина України регулюються Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VІ. Крім того, відповідач зазначив, що розділ 3 Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 456 від 06.06.2019 року, передбачає вичерпний перелік документів, який повинна надати особа . Відповідач вказує, що у зв`язку із недотриманням тридцятиденного строку звернення до територіального органу ДМС, паспортний документ позивача вважається недійсним та підлягає обміну на новий паспорт затвердженої форми.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить копія паспорта книжечки НОМЕР_1 , зразка 1994 року.
У зв`язку з досягненням 25-річного віку позивач, 19.12.2023 року звернулася до відповідача з заявою щодо вклеювання нової фотокартки в її паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.
Відповідачем розглянуто заяву позивача та листом №1215-296/1215-24 від 06.01.2024 року повідомлено, що згідно пункту 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 25.06.1992 № 2503-ХІІ до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. При цьому, відповідно до Постанови КМУ від 21 жовтня 2022 р №1202 Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану, паспорти громадянина України зразка 1994 року, до яких не вклеєно фотокартку- особи у разі досягнення нею 25- чи 45-річного віку, строк вклеювання до яких настав за 30 днів до 24 лютого 2022 року та після 24 лютого 2022 року є документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та підлягають обміну або вклеюванню нових фотокарток відповідно до досягнутого віку протягом 30 календарних днів з дня припинення чи скасування воєнного стану. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі Порядок). Зазначеною постановою затверджені, зокрема, зразок бланка, його технічний опис, порядок подання заяв, організація його видачі, дії працівників під час прийому заяв оформлення та видачі паспорта. Відповідно пункту пп.6 п.6 Порядку, у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта. Таким чином, термін звернення до територіального підрозділу ДМС метою вклеювання фотокартки у зв`язку з досягненням 25-річного віку в паспорт громадянина України, відповідно до дати народження заявника 10.07.1994 року, - до 10.08.2019. Отже, з 11.08.2019 року паспорт серії НОМЕР_1 вважається не дійсним, та таким, що підлягає обміну, згідно вказаного Порядку. Судове рішення у справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), на яке посилається позивач, не може бути підставою для видачі паспорту громадянина України у вигляді зразка, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, оскільки є індивідуальним актом, та стосується прав або інтересів визначеної в рішенні особи. Зазначена зразкова справа № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) стосується оформлення і видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, а не вклеювання фотокартки до паспорта. Враховуючи викладене, у Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відсутні законні підстави для вклеювання фотокартки у зв`язку з досягненням 25-річного віку до паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 №503-ХІІ.
Вважаючи протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області щодо вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років, позивач звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (тут і далі - Закон № 5492-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України (підпункт "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону №5492-VI).
Відповідно до пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-XII (далі - Положення № 2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 8 Положення № 2503-XII визначено, що термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.
Водночас, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.
Згідно з пунктом 3 Постанови № 302 установлено, що:
- прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється;
- паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.
Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302» (далі - Постанова № 398) до Постанови №302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 06.06.2016 №456 відповідно до абзацу 5 пункту 3 Постанови № 302, Постанови № 398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Порядок №456).
Згідно з пунктом 1 Порядку №456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23.02.2007 № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Пункт 2 розділу V Порядку №456 передбачає, що для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток за формою згідно з додатком 4 до цього Тимчасового порядку.
Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.
Отже, за чинним законодавством передбачено, що громадянин України, який має паспорт у формі паспортної книжечки, зобов`язаний протягом місяця після досягнення 25 чи 45-річного віку звернутись до уповноважених державних органів із заявою про вклеювання до паспорту фотокартки.
При цьому, як встановлено судом, що 25-річного віку позивач досягла 10 липня 2019 року, однак з вимогою вклеїти фотокартку у зв`язку з досягненням 25-річного віку звернулася до відповідача лише в грудні 2023 року, тобто з порушенням місячного строку, визначеного у постанові № 2503-XII.
Пунктом 8 Положення № 2503-XII визначено, що до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.
Суд зазначає, що пропущення позивачем строку для звернення до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку із досягнення 25-річного віку є порушенням вимог підпункту 6 пункту 6 Порядку №302.
В той же час за це порушення позивач може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, однак це не можна тлумачити так, що особа взагалі повинна бути позбавлена права на користування паспортом у формі книжечки.
Паспорт, в якому не вклеєно фотокартку при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним для встановлення відповідної особи, однак визнання паспорту недійсним не має наслідком його вилучення.
Крім того, вище наведеними нормами не встановлено заборони для вклеювання фотокартки у паспорт після спливу тридцятиденного строку.
Таким чином, за умови звернення позивача із відповідною заявою та визначеним законом переліком документів (паспорт та фотокартки) міграційний орган повинен був вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.
З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно 19.12.2023 року звернулася до відповідача з заявою, в якій просила:
- вклеїти фото в її існуючий паспорт ссерії НОМЕР_1 , виданий 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВУ МВС України в Дніпропетровській області для поновлення строку його дії відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 р. №2503-ХІІ.
- вести облік відносно ОСОБА_1 за раніше встановленими формами за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання цифрового ідентифікатора особи (у т.ч за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до ЄДР чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.
Відповідачем розглянуто заяву позивача та листом №1215-296/1215-24 від 06.01.2024 року повідомлено, що згідно пункту 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 25.06.1992 № 2503-ХІІ до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. При цьому, відповідно до Постанови КМУ від 21 жовтня 2022 р №1202 Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану, паспорти громадянина України зразка 1994 року, до яких не вклеєно фотокартку- особи у разі досягнення нею 25- чи 45-річного віку, строк вклеювання до яких настав за 30 днів до 24 лютого 2022 року та після 24 лютого 2022 року є документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та підлягають обміну або вклеюванню нових фотокарток відповідно до досягнутого віку протягом 30 календарних днів з дня припинення чи скасування воєнного стану. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі Порядок). Зазначеною постановою затверджені, зокрема, зразок бланка, його технічний опис, порядок подання заяв, організація його видачі, дії працівників під час прийому заяв оформлення та видачі паспорта. Відповідно пункту пп.6 п.6 Порядку, у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта. Таким чином, термін звернення до територіального підрозділу ДМС метою вклеювання фотокартки у зв`язку з досягненням 25-річного віку в паспорт громадянина України, відповідно до дати народження заявника 10.07.1994 року, - до 10.08.2019. Отже, з 11.08.2019 року паспорт серії НОМЕР_1 вважається не дійсним, та таким, що підлягає обміну, згідно вказаного Порядку.
Надаючи оцінку обставинам, викладеним у листі, суд зазначає наступне.
Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач звернулась до міграційного органу з заявою щодо вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, оскільки не бажає отримувати паспорт нового зразка (ID - картку ), в зв`язку з відмовою від обробки персональних даних.
Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI (далі - Закон № 2297-ІV) обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
Разом з тим, суд зауважує, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.
Отже, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.
Проте, норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначеної у частині сьомій статті 21 Закону № 5492-VI, у розумінні пункту 2 частини першої статті 3 Закону №5492-VI є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.
За таких обставин суд вважає, що застосування відповідачем норми підпункт 6 пункт 6 Порядку № 302, є, по суті, примушуванням позивача до обміну паспорта у формі книжечки на паспорт у формі ID-картки, що суперечить її переконанням, а, отже, обмежує її права й свободи.
З огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову, а також правове регулювання спірних відносин є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає типовим ознакам, викладеним у рішенні Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи Пз/9901/2/18 (№806/3265/17).
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17 зазначила, що висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
На переконання Великої Палати Верховного Суду це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто, таке втручання не було "встановлене законом"), не є "необхідним у демократичному суспільстві". Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 указала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID -картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і таке втручання є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року нової фотокартки у зв`язку з досягненням нею 25 років.
При цьому, посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду не можуть бути застосовані у розглянутому спорі, оскільки такі висновки суду здійснені у правовідносинах, які не є подібними, оскільки за обставинами вказаних справ позивачі оскаржували відмову у видачі паспорта книжечки, зразка 1994 року.
У даній справі спірним є відмова вклеїти фотокартку до наявного у позивача паспорта книжечки зразка 1994 року.
Крім того, наявність у позивача паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , не були підставою для відмови у вклеюванні до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.
Докази протилежного відповідачем не надано.
Суд зауважив, що пропущення позивачем строку для звернення до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку із досягнення 45-річного віку без поважних причин є порушенням вимог підпункту 6 пункту шостого Порядку № 302. У той же час за це порушення позивача може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, однак це не можна тлумачити так, що особа взагалі повинна бути позбавлена права на користування паспортом у формі книжечки.
Отже, відсутність у позивача дійсного паспортного документу суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на охорону здоров`я та соціальний захист, на укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення довіреностей (доручень) іншим особам для здійснення представництва інтересів тощо.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21 серпня 2020 року у справі № 240/3660/19, від 10 вересня 2020 року у справі № 420/7135/19.
Згідно з положеннями статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно з вимогами статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.
Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
В свою чергу, суд звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст.32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвитку людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя також узгоджується із міжнародно-правовими актами:
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (надалі - Конвенція), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Стаття 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Суд зазначає про те, що особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність житла, таємницю кореспонденції або на її честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права.
Так, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області щодо вклеювання до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.
Водночас, бездіяльність суб`єкта владних повноважень це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
В свою чергу дії це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
Як зазначалося вище, на звернення позивача, відповідач, листом №1215-296/1215-24 від 06.01.2024 року повідомив, що згідно пункту 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 25.06.1992 № 2503-ХІІ до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. При цьому, відповідно до Постанови КМУ від 21 жовтня 2022 р №1202 Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану, паспорти громадянина України зразка 1994 року, до яких не вклеєно фотокартку- особи у разі досягнення нею 25- чи 45-річного віку, строк вклеювання до яких настав за 30 днів до 24 лютого 2022 року та після 24 лютого 2022 року є документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та підлягають обміну або вклеюванню нових фотокарток відповідно до досягнутого віку протягом 30 календарних днів з дня припинення чи скасування воєнного стану. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі Порядок). Зазначеною постановою затверджені, зокрема, зразок бланка, його технічний опис, порядок подання заяв, організація його видачі, дії працівників під час прийому заяв оформлення та видачі паспорта. Відповідно пункту пп.6 п.6 Порядку, у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта. Таким чином, термін звернення до територіального підрозділу ДМС метою вклеювання фотокартки у зв`язку з досягненням 25-річного віку в паспорт громадянина України, відповідно до дати народження заявника 10.07.1994 року, - до 10.08.2019. Отже, з 11.08.2019 року паспорт серії НОМЕР_1 вважається не дійсним, та таким, що підлягає обміну, згідно вказаного Порядку. Судове рішення у справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), на яке посилається позивач, не може бути підставою для видачі паспорту громадянина України у вигляді зразка, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, оскільки є індивідуальним актом, та стосується прав або інтересів визначеної в рішенні особи. Зазначена зразкова справа № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) стосується оформлення і видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, а не вклеювання фотокартки до паспорта. Враховуючи викладене, у Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відсутні законні підстави для вклеювання фотокартки у зв`язку з досягненням 25-річного віку до паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 №503-ХІІ.
Таким чином, позивач фактично не згоден з відмовою вклеїти фотокартку у зв`язку з досягненням 25-річного віку до паспорта громадянина України тому, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутня бездіяльність з боку міграційного органу.
При цьому, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області щодо відмови вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.
При цьому, законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання відповідача вклеїти до паспорта позивача зразка 1994 року нову фотокартку у зв`язку з досягненням 25 років.
Аналогічний підхід до застосування зазначених норм права Верховний Суд висловив у постановах від 05.12.2019 у справі № 420/270/19, від 15.01.2020 у справі № 620/1043/19, від 24.01.2020 у справі № 420/3611/19, від 31.01.2020 у справі № 200/6627/19-а, від 06.02.2020 у справі № 480/1430/19 та 31.03.2020 у справі № 460/842/19. Також наведені вище висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 21.04.2021 у справі № 620/882/20.
Таким чином, порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нову фотокартку у зв`язку з досягненням 25 років.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки відділ №6 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області є територіальним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, тому суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн. належить стягнути саме з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області як юридичної особи.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області щодо відмови вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нової фотокартки у зв`язку з досягненням 25 років.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Відділу № 6 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 2011 р. Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - нову фотокартку у зв`язку з досягненням 25 років.
В іншій частині позовних вимог,- відмовити.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса