Справа № 160/2989/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2024 рокуСправа №160/2989/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Відділу №1 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1, ГУ ДМС України в Дніпропетровські області), Відділу №1 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2, Відділ №1 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Відділу №1 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та ГУ ДМС України в Дніпропетровській області України щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;
- зобов`язати Відділ №1 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (пр.Мануйлівський, 31, м.Дніпро, ЄДРПОУ № 37806243) оформити та видати ОСОБА_1 (прож. АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992. № 2503-ХІІ;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.10.2019 р. йому видано вперше паспорт громадянина України у формі ID-картки строком дії до 17.10.2023 р. У листопаді 2022 року та у січні 2023 року позивач звертався до органів ДМС з проханням оформити та видати йому паспорт громадянина України у формі книжечки, проте йому було відмовлено. Зазначена відмова була оскаржена до суду, проте рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2023р. по справі №160/3712/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на те, що позивачем вже отримано паспорт громадянина України, який є дійсним на день його звернення. У зв`язку зі зміною фактичних обставин, пов`язаних із закінченням 17.10.2023 р. строку дії виданого ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі ID-картки, позивач звернувся до органів ДМС з документами для отримання паспорта громадянина України у формі книжечки. Листом від 17.11.2023 р. ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відмовило в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки, з посиланням на необхідність надання рішення суду про зобов`язання ДМС оформити і видати мені паспорт громадянина України зразка 1994 року. Вказану відмову органів ДМС позивач вважає протиправною, такою, що порушує його особисті конституційні права та суперечить діючому законодавству. Зауважив, що у відповідях Відділу №1 у місті Дніпрі та ГУ ДМС в Дніпропетровській області не зазначається про встановлення будь-якої із передбачених Законом підстав, яка б давала їм право на відмову в оформленні та видачі паспорту громадянина України. Рішення суду, яке б зобов`язувало ДМС оформити та видати паспорт, по суті не може бути віднесено до «документа, необхідного для оформлення й видачі паспорта», так як є актом здійснення правосуддя та ухвалюється судом за результатами розгляду спору. Оскільки передбачені законом підстави для відмови відсутні, то й у відповідях відповідачів немає на них посилання. Вказана обставина вже сама по собі, на думку позивача, свідчить про протиправність відмови в оформленні та видачі йому паспорту громадянина України та перенесення суб`єктом владних повноважень вирішення цього питання до суду. Окремо наголошував на висновках, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 р. у зразковій справі № 806/3265/17, які на думку позивача необхідно застосувати при розгляді цієї справи, оскільки вона відповідає ознакам типової справи. Отже викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі №806/3265/17 висновки щодо необхідності застосування Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-ХІІ, в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, зважаючи на наявність у особи права на вільний вибір між формами паспортів, на думку позивача, підлягають врахуванню за його позовом.
Ухвалою суду від 05.02.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 04.04.2024 року витребувано від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.
05.04.2024 року від відповідача надійшли додаткові докази у справі.
12.04.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з доводами відповідачів, викладеними у відзиві на позовну заяву та просить відхилити наведені у відзиві заперечення на його позов. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що його заяви розглянуті по суті відповідачами, відмова в їх задоволенні є чіткою та однозначною та не пов`язана з формою чи змістом заяви позивача чи з ненаданням документів. Також позивач вважає, що у зв`язку із закінченням 17.10.2023 року дії його паспорта, він не може вважатись «документованим», бо не має документа, який би підтверджував його громадянство та засвідчував особу. Окремо наголошував на тому, що надання ним згоди на обробку персональних даних не стосується спірних правовідносин та не було підставою для відмови у видачі паспорта у формі книжечки. Окрім того, позивач вважає, що отримання паспорта в 2019 році та отримання нового паспорта мають самостійні процедури, ніяким чином не співвідносяться та не витікає із отримання першого паспорта. Позицію відповідачів про не поширення на позовну вимогу щодо оформлення та видачі паспорта у формі книжечки постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року 3806/3265/17 у зв`язку з різними підставами позовів позивач вважає хибними, оскільки спір виник з аналогічних підстав і правовідносини регулюються одними нормами права, бо заявлені аналогічні вимоги.
Також позивач вважає, що позбавлення його права вибору та примушення до повторного отримання паспорта у формі картки, що містить безконтактний електронний носій персональних даних, є порушенням Конституції та демократичних принципів нашої держави.
Ухвалою суду від 07.05.2024 року провадження у справі поновлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Підгородне Дніпропетровської області та є громадянином України.
У листопаді 2022 року та у січні 2023 року ОСОБА_1 звертався відповідно до Слобожанського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з прохання оформити та видати йому паспорт громадянина України у формі книжечки, проте йому було повідомлено, що згідно норм чинного законодавства, паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а паспорт зразка 1994 року може бути видано за наявності рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Зазначену відмову суб`єктів владних повноважень позивач оскаржив до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 р. у справі №160/3712/23 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання суб`єкта владних повноважень оформити та видати йому паспорт громадянина України у формі книжечки відмовлено. з посиланням на те, що мною вже отримано паспорт громадянина України, який є дійсним на день мого звернення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Дніпропетровський окружний адміністративний суд у рішенні від 26.06.2023 р. у справі №160/3712/23 зазначив, що чинним законодавством України передбачена можливість видачі паспорта громадянина України у формі книжечки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Однак, суд звернув увагу на те, що спірні правовідносини є відмінними, ніж ті, що розглядалися у справі №806/3265/17, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються визнання протиправними дій ГУ ДМС в Дніпропетровській області щодо відмові у видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки та зобов`язання відповідача видати йому паспорт громадянина України замість раніше виданого йому паспорта у формі ID-картки, натомість, правовідносини у справі №806/3265/17 стосуються саме видачі паспорта у формі книжечки.

Також суд зазначив, що позивачем не надано доказів про відмову в оформленні йому паспорта громадянина України у формі ID-картки через небажання надавати згоду на обробку персональних даних, згідно Закону України «Про захист персональних даних».

Окрім того, згода відповідної особи є обов`язковою при обробці її персональних даних, однак позивач не надав до суду докази про свою відмову від такої процедури з повідомленням її причин.

Крім того, судом було встановлено, що під час звернення позивача із заявами від 10.11.2022 року до Слобожанського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області та 24.01.2023 року до ГУ ДМС в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 був документований паспортом № НОМЕР_2 від 17.10.2019 року.

На підставі викладеного, Дніпропетровський окружний адміністративний суд у рішенні від 26.06.2023 р. у справі №160/3712/23 дійшов висновку, що позивач, звернувшись до міграційної служби з дійсним на той момент паспортом, обґрунтовано отримав відмову відповідача у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки замість раніше виданого йому паспорта у формі ID-картки.

У зв`язку зі зміною фактичних обставин, пов`язаних із закінченням 17.10.2023 р. строку дії виданого позивачу паспорта громадянина України у формі ID картки, ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (Слобожанський відділ припинив свою діяльність) та до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявами від 10.11.2023 року та документами, з метою вирішення питання щодо оформлення та видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ у позасудовому порядку.

Листом №С-802/6/1201-23/1201.4.1/21877-23 від 17.11.2023 р., за результатом розгляду заяви позивача, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 , що ДМС до завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Судове рішення у справі №806/326517, на яке посилався позивач, не може бути підставою для видачі йому паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, оскільки таке рішення є індивідуальним актом та стосується прав або інтересів визначеної в рішенні особи. Відтак, з метою документування паспортом громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_1 необхідно надати до територіального підрозділу ДМС рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки, засвідчене в установленому законодавством порядку та документи, перелік яких визначено розділом IV Тимчасового порядку.

Листом №1210-1877/1210.5-23 від 14.12.2023 року, за результатом розгляду заяви позивача, Відділ №1 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повідомив ОСОБА_1 , що ДМС до завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Таким чином, за відсутності відповідного рішення суду окремо по справі ОСОБА_1 , на теперішній час у територіального підрозділу відсутні правові підстави оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Позивач вважає дії Відділу №1 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та ГУ ДМС України в Дніпропетровській області України щодо відмови в оформленні та видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п.1 статті 5 Закону України «Про громадянство України» №2235- III від 18 січня 2001 року, документом, що підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VІ (далі - Закон №5492-VІ) визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону №5492-VІ Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №5492-VІ, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус. До документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, належить паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2 статті 14 Закону №5492-VІ, передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Частинами 1-9 статті 21 Закону №5492-VІ визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років.

Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Паспорт громадянина України видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання або не пізніше ніж через 10 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його термінове отримання. Паспорт громадянина України вперше видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання.

Паспорт громадянина України видається особі, стосовно якої згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, не пізніше ніж через три робочі дні з дня оформлення заяви-анкети на його отримання.

До паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово "відмова".

Паспорт громадянина України містить написи українською та англійською мовами, а також напис українською мовою: "Паспорт громадянина України є власністю України".

До безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, який досяг 14-річного віку, вносяться засоби кваліфікованого електронного підпису в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначеним порядком також встановлюються особливості надання та одержання кваліфікованих електронних довірчих послуг особами від 14 до 18 років.

До безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, вноситься додаткова (змінна) інформація.

Безконтактний електронний носій - це імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов`язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб кваліфікованого електронного підпису у випадках, передбачених законом (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону №5492-VІ).

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №5492-VІ, бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 р. №302 (далі Постанова №302) затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, що додається.

Відповідно до пункту 2 Постанови №302, запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-ХІІ;

з 1 листопада 2016 о. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови №302 установлено, що:

прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється;

паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

Положеннями пунктів 1-4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 (далі Порядок №302) передбачено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт. Паспорт оформляється особам, які не досягли 18-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 18-річного віку, - на кожні 10 років.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Порядку №302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта, особі, яка досягла 14-річного віку здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Перелік документів, які заявник подає для оформлення обміну паспорта визначений в пункті 69 Порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №5492-VІ, розпорядником Реєстру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VІ, внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Відповідно до частини 3 статті 10 Закону №5492-VІ, для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був документований 17.10.2019 року паспортом громадянина України у формі ID-картки, що містить безконтактний електронний носій № НОМЕР_2 терміном дії до 17.10.2023. Під час оформлення паспорта громадянина, що містить безконтактний електронний носій №004068093 у 2019 році присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі 393.

Отже, позивач, звернувшись 01.10.2019 року до Дніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області за первинним оформленням паспорта громадянина України просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про нього, в результаті чого була сформована заява-анкета № 3930266, копія якої міститься в матеріалах справи.

Оскільки у 2019 році було прийнято рішення про оформлення паспорта позивачу у формі ID-картки, заяву-анкету № 3930266 було передано до Головного обчислювального центру Реєстру для подальших дій визначених законодавством України та у 2019 році паспорту позивача було встановлено унікальний номер запису в Реєстрі 393.

Доказів того, що ОСОБА_1 не мав наміру оформлювати паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактні електронний носій та, відповідно, не давав згоду на оформлення такого документу, до суду не надано.

Разом із цим, Порядком №302 взагалі не передбачено обмін паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.

Відповідно до пунктів 84-87 Порядку №302, після прийняття рішення про оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта зазначені в заяві-анкеті відомості (персональні дані) передаються до Головного обчислювального центру Реєстру захищеними каналами зв`язку з обов`язковим дотриманням вимог до обробки персональних даних, визначених законом.

Головний обчислювальний центр Реєстру здійснює автоматизовану перевірку, накопичення та збереження даних, отриманих від територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, установлює їх унікальність, формує набори даних для виготовлення паспорта та передає їх до Центру.

Центр здійснює персоналізацію бланка паспорта, вносить до безконтактного електронного носія інформацію, що міститься на сторінці даних паспорта, біометричні дані (параметри) особи, додаткову змінну інформацію. Персоналізовані Центром бланки паспортів надсилаються територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС в порядку, встановленому законодавством.

Вичерпний перелік підстав для обміну паспорта громадянина України визначений пунктом 6 Порядку №302.

Підпунктом 4 пункту 6 Порядку №302 передбачено, що обмін паспорта здійснюється у разі закінчення строку дії паспорта.

Згідно з підпунктом 1 пункту 7 Порядку №302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта, особі, яка досягла 14-річного віку здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 03 квітня 2019 року №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302», пункт 3 Постанови №302 доповнено абзацом такого змісту: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року».

Згідно з пунктами 1, 2 розділу І Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року №456, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за №620/33591 (далі - Порядок №456), цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-V) і визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку. Паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України».

Підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІІ Порядку №456 визначено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає, зокрема, рішення суду.

Отже, чинним законодавством України передбачена можливість видачі паспорта громадянина України у формі книжечки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 під час розгляду адміністративної справи №260/99/19 вказав, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

В контексті наведеного, суд прийшов до висновку, що подані позивачем заяви за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням № 2503-XII. У вказаних заявах позивач не навів та не довів жодну з обставин, яка дає правові підстави для заміни паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки.

Більше того, як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 самостійно звернувся з заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки, та з 17.10.2019 року позивач отримав паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_2 , запис № 393.

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав у відповідачів для видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) в контексті правовідносин, що склались у цій справі.

Щодо вимог ОСОБА_1 зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області виключити з Єдиного державного демографічного реєстру відомості про ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України "Про захист персональних даних" №2297-VI (далі Закон №2297-VI) від 01.06.2010 року мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Приписами ст. 2 Закону №2297-VI визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 6 Закону №2297-VI обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Відповідно до пунктів 5-8 частини 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду.

Частиною 2 статті 15 Закону № 2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі:

1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом;

2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом;

3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого;

4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Статтею 4 Закону 5492-VI визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Статтею 10 Закону 5492-VI врегульовано порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до частини 1 якої внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України (пункт 1 частини 1 статті 13 Закону).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що паспорт громадянина України у формі ID-картки, який був виданий ОСОБА_1 , оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення останнього, тобто позивач надав згоду на обробку його персональних даних.

Водночас, Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Єдиного державного демографічного реєстру.

Позивач стверджує, що суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, або відкликати згоду на обробку персональних даних, проте таке право виникає у володільця персональних даних виключно якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними. Водночас, будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачами позивач до суду не надав, отже правових підстав для вчинення дій щодо видалення/анулювання персональних даних не має.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 грудня 2022 року у справі № 380/6916/20.

19 вересня 2018 року Великою Палатою Верховним Судом ухвалено рішення у зразковій справі № 806/3265/17, на яке посилається позивач.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи вказане рішення, зазначила, що ознаками типової справи є:

позивач - фізична особа, який територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

відповідач - територіальні органи ДМС України;

предмет спору вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі констатувала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ІD-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Відповідно до пунктів 21, 22 частини 1 статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Таким чином, ознаками типових адміністративних справ є один і той же відповідач- суб`єкт владних повноважень та/або його відокремлені структурні підрозділи, аналогічні підстави публічно-правового спору, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та аналогічні позовні вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Однак, суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини є відмінними, ніж ті, що розглядалися у справі №806/3265/17.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються визнання протиправними дій ГУ ДМС в Дніпропетровській області та Відділу №1 у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровскій області щодо відмови у видачі йому паспорта громадянина України у формі книжечки та зобов`язання відповідачів оформити та видати позивачу паспорт громадянина України замість раніше виданого йому паспорта у формі ID-картки, а також зобов`язання ГУ ДМС в Дніпропетровській області виключити з Єдиного державного демографічного реєстру відомості про ОСОБА_1 .

Отже у справі, що розглядається позивач, звертаючись у минулому за оформленням паспорту громадянина України у формі ІD картки вже надавав згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру і унікальний номер запису в Реєстрі вже сформовано.

Так, УНЗР було присвоєно позивачу у 2019 році у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України у формі ІD картки.

Разом з тим, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

Тобто, фактично позивач просить обміняти йому паспорт у формі ІD картки, виданий 17.10.2019 року №004068093 на паспорт громадянина України у формі книжечки, а також виключити з Єдиного державного демографічного реєстру відомості стосовно нього.

Натомість, правовідносини у справі №806/3265/17 стосуються саме видачі паспорта у формі книжечки, особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних..

Отже, на переконання суду, правові висновки Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №806/3265/17, не підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 року у справі №260/99/19 дійшов висновків, що законна і добровільна видача позивачу паспорта громадянина України у формі картки та внесення інформації щодо неї до Реєстру жодним чином не суперечить нормам Конституції України, Закону №2297-VІ, а позивач фактично має право на поновлення або виправлення інформації, але ніяк не вилучення її.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.06.2023 року у справі №380/5977/21 зауважив, що у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.12.2022 року у справі №160/1/21 погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ІD-картки.

Згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №380/6916/20, в подібних правовідносинах, суд вказав, що законодавство України є загальнодоступне, перед набранням чинності будь яким законодавчим актом передує його офіційне опублікування, а незнання законодавства не позбавляє прав та не звільняє від обов`язків, які особа на себе бере, добровільно з власної ініціативи подаючи заяву до компетентних органів для оформлення будь-яких документів, сплативши при цьому адміністративний збір за адміністративну послугу.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відмовляючи позивачу в оформленні паспорта громадянина України у формі книжечки, замість раніше виданого йому паспорта у формі ID-картки, відповідачі діяли на підставі та у спосіб, що визначений чинним законодавством, у межах наданих їм повноважень, тому така відмова, що викладена у листах №С-802/6/1201-23/1201.4.1/21877-23 від 17.11.2023 р. та №1210-1877/1210.5-23 від 14.12.2023 року, є обґрунтованою, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

В свою чергу, відповідачі належним чином довели правомірність своїх дій щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та відсутність правових підстав для оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки і виключення з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей про ОСОБА_1 .

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідачів судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до відповідача-1: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, вул. В.Липинського,7 м. Дніпро, 49000), відповідача-2: Відділу №1 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, пр. Мануйлівський, 31, м. Дніпро, 49023) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.05.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса