Справа № 380/9286/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 травня 2024 рокусправа № 380/9286/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Желік О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» до Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» до Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із вимогами:

- визнати дії начальника відділу Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору № 47240754, поновлення виконавчих дій №61231015 незаконними;

- зобов`язати Жидачівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати постанови про стягнення виконавчого збору №47240754, поновлення виконавчих дій №61231015 в сумі 265356,36 грн., а стягнуті кошти повернути на рахунок Товариства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить недоліки з огляду на наступне.

1. Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон від 08.07.2011 №3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №3674-VI, судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону №3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI, за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 гривень.

Таким чином, за подання юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, сума судового збору, яка підлягає сплаті, становить 3028,00 грн. (у випадку, якщо 1,5 відсотка ціни позову не перевищує 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб); за подання юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, сума судового збору, яка підлягає сплаті, становить 3028,00 грн.

Як встановила суддя, позивачем заявлено наступні окремі позовні вимоги як майнового, так і немайнового характеру:

- щодо скасування постанови державного виконавця від 30.01.2020 ВП №47240754 про стягнення виконавчого збору в сумі 265356,39 грн. (майнова);

- щодо скасування постанови державного виконавця від 16.04.2024 ВП №61231015 про поновлення вчинення виконавчих дій (немайнова).

Частиною третьою статті 6 Закону №3674-VI встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, позовна вимога майнового характеру щодо скасування постанови державного виконавця від 30.01.2020 ВП №47240754 про стягнення виконавчого збору в сумі 265356,39 грн. має бути оплачена судовим збором в сумі 3980,34 грн.; позовна вимога немайнового характеру щодо скасування постанови державного виконавця від 16.04.2024 ВП №61231015 про поновлення вчинення виконавчих дій має бути оплачена судовим збором в сумі 3028,00 грн.

Суддя також встановила, що позивачем до позовної заяви не долучено квитанції про сплату судового збору в зазначених сумах, а відтак, з метою усунення даного недоліку позивачу слід сплатити судовий збір в сумі 7008,34 грн. та долучити до матеріалів справи докази такої сплати.

Слід зазначити, що відомості про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Львівського окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (http://adm.lv.court.gov.ua) в розділі Судовий збір, а також автоматично розрахувати та сформувати квитанцію для сплати судового збору.

Належним документом про сплату судового збору в розумінні вищевказаного Закону, є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення (оригінал).

2. Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 згаданого Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною шостою статті 161 цього Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що КАС України регулює порядок оскарження саме до адміністративного суду дій державного виконавця, при цьому стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів.

Так, відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3 - 9).

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статті 287 КАС України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019 року № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18).

Отже в даному випадку для обчислення строку звернення до адміністративного суду слід керуватися нормами КАС України та застосовувати десятиденний строк звернення до суду.

З позовної заяви суддею встановлено, що позивачем, фактично, оскаржуються постанови державного виконавця Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.01.2020 ВП №47240754 про стягнення виконавчого збору та від 16.04.2024 ВП №61231015 про поновлення вчинення виконавчих дій.

Щодо строку оскарження постанови державного виконавця Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №47240754 про стягнення виконавчого збору суд відзначає, що таку було винесено державним виконавцем 30.01.2020.

Оскільки КАС України встановлює десятиденний строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою в порядку статті 287, строк звернення до суду з вимогою щодо скасування постанови ВП №47240754 від 30.01.2020 сплив 10.02.2020.

До Львівського окружного адміністративного суду позивач звернувся 30.04.2024, що свідчить про пропуск ним десятиденного строку звернення до суду, встановленого частиною другої статті 287 КАС України.

До аналогічного висновку дійшов суд і в частині строку звернення до суду з позовною вимогою щодо скасування постанови державного виконавця Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №61231015 від 16.04.2024, адже як видно з листа позивача вих.№235 від 22.04.2024, який міститься в матеріалах позову, така постанова надійшла на адресу Публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» 18.04.2024.

Оскільки, знову ж таки, КАС України встановлює десятиденний строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою в порядку статті 287, строк звернення до суду з вимогою щодо скасування постанови ВП №61231015 від 16.04.2024 сплив 29.04.2024.

До Львівського окружного адміністративного суду позивач звернувся 30.04.2024, що свідчить про пропуск ним десятиденного строку звернення до суду, встановленого частиною другої статті 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на те, що позивачем не додано до позову заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що з метою усунення даного недоліку позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, враховуючи наведене, позовну заяву належить залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення її недоліків відповідно до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

п о с т а н о в и л а:

залишити без руху позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» до Жидачівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали десять днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Желік О.М.