Справа № 160/6463/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2024 року Справа № 160/6463/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпоти Я.С.
представника позивача представника відповідача Матвєєва М.О., Лейченко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства "Нафтатранссервіс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
11.03.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "Нафтатранссервіс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою суду від 13.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28 березня 2024 року.
28.03.2024 у зв`язку з необхідністю надання часу представнику позивача для надання відповіді на відзив підготовче судове засідання відкладено на 10.04.2024.
10.04.2024 у зв`язку з необхідністю надання часу представнику відповідача для ознайомлення з відповіддю на відзив, представнику позивача для надання додаткових доказів, підготовче судове засідання відкладено на 22.04.2024
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 22.04.2024 із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 160/6463/24 та вирішено здійснювати подальший розгляд справи.
У судове засідання 22.04.2024 прибули представники позивача та представник відповідача.
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, наведені у позові та у відповіді на відзив.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
На підставі направлень, виданих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, від 10.11.2023 №6565, 6563, 6570, 6568, 6561, від 11.11.2023 №6564, від 15.11.2023 №6651, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82, п.п.69.35 п.59 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у зв`язку з включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єкта господарювання на 2023 рік ПП «Нафтатранссервіс» та наказів ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.11.2023 №4752-п та від 30.11.2023 №5049-п проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «Нафтатранссервіс» з питань додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних ділових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.10.2018 по 30.09.2023, за результатами якої складено акт №1/04-36-07-14-04/30442560 від 01.01.2024 (надалі - акт перевірки).
Не погоджуючись із зазначеним актом перевірки, ПП «Нафтатранссервіс», 26.01.2024 за вих. №329 подало заперечення до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
перевіркою ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС»» встановлено порушення:
- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, ст.135 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 9 174 533грн в тому числі: завищено у загальній сумі 179 992 грн., в тому числі по періодам: за 2021 рік у сумі 179 992 грн., занижено у загальній сумі 9 354 526 грн., в тому числі по періодам: за 2022 рік у сумі 9 284 326 грн., за три квартали 2023 року у сумі 70 200 грн.;
- п.201.10 ст.201, п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, порушено граничні строки передбачені для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної не складено і не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні (не платникам ПДВ) на суму занижених податкових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 3 374 366 грн. (відповідальність передбачена відповідно до ст.120-1.2 Податкового кодексу України;
- п.271.1, 271.2 ст.271, п.288.1, п.288.4, п.288,5 ст.288 Податкового кодексу України чим занижено податкове зобов`язання з орендної плати за землю на суму 432 073,25 грн., в т.ч.: за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 року - на суму 8991,18 грн., за 2020 рік - на суму 293830,92 грн, за 2021 рік - на суму 129 251,15 грн.;
На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були прийняті податкові повідомлення-рішення:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно акта перевірки, висновки про порушення п.271.1, 271.2 ст.271, п.288.1, п.288.4, п.288,5 ст.288 Податкового кодексу України, заниження податкового зобов`язання з орендної плати за землю на суму 432 073,25 грн., в т.ч.: за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 року - на суму 8991,18 грн., за 2020 рік - на суму 293830,92 грн, за 2021 рік - на суму 129 251,15 грн. ґрунтуються на невірному визначенні ПП «Нафтатранссервіс» виду цільового призначення (коду земельної ділянки), що, в свою чергу, мало наслідком невірне визначення ставки податку від нормативної грошової оцінки земель, а саме: замість 2,5% було застосовано 0,9.
Згідно акта перевірки та доводів відзиву, висновки перевірки ґрунтуються на відомостях Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - лист відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-0-110-5096/299-23-0-1-0-4 від 05.12.2023 та даних рішення Криворізької міської ради від 28.04.2021 №449 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і проекту землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду».
Так, судом встановлено, що в користуванні ПП «Нафтатранссервіс» перебуває земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 земельної ділянки (га) 0, 5364, на підставі договору оренди земельної ділянки №2021314 від 27.05.2021, укладеного між Криворізькою міською радою (орендодавець) та ПП «Нафтатранссервіс» (орендар).
Пунктом 4 договору №2021314 встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку від 11.05.2021 №.97-4-0.22-915/165-21 становить 16 192 253,16 гривень (шістнадцять мільйонів сто дев`яносто дві тисячі двісті п`ятдесят три грн. 16 коп.).
Пунктом 8 договору №2021314 встановлено, що орендна плата у 2021 році вноситься «Орендарем» виключно у грошовій формі в розмірі 2,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до рішення Криворізької міської ради від 30.06.2020 №4799 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу у 2021 році».
У наступних роках розмір річної орендної плати визначається «Орендарем» згідно Податкового кодексу України на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки та відповідного рішення Криворізької міської ради, що встановлює річний розмір орендної плати на поточний рік.
Попередньо Криворізька міська рада (розпорядник) та Приватне підприємство «Нафтатранссервіс» (користувач) 11.12.2018 уклали попередній договір №33/12/2018 щодо укладання договору оренди (основного договору) земельної ділянки в майбутньому.
Предметом попереднього договору визначено, що Розпорядник та Користувач домовились, що Користувач до укладання основного договору оренди та державної реєстрації права оренди, яке поширюється на зазначену земельну ділянку, забезпечує внесення до міського бюджету платежу за користування земельною ділянкою площею 0,5364 га для розміщення комплексу будівель та споруд (авторемонтна майстерня, майстерня, автозаправна станція, навіс) на вул. Старовокзальна, 56к у Центрально-Міському районі міста.
Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог діючого законодавства. Користувач самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки.
Суд зауважує, що попереднім договором не було визначено цільове призначення земельної ділянки.
Сторонами в ході розгляду справи вказувалось, що Приватним підприємством «Нафтатранссервіс» під час декларування земельного податку за 2020-2021 роки (до укладення договору оренди земельної ділянки №2021314 від 27.05.2021) було визначено код земельної ділянки 03.07 «землі житлової та громадської забудови: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» із застосуванням відповідної ставки.
Вказані обставини відповідачем не заперечувались.
В ході судового розгляду справи, а також у відзиві на позов відповідач посилався на відомості Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо цільового призначення та виду використання земельної ділянки, проте відповідні відомості до суду не надано.
Так, рішеннями Криворізької міської ради від 26.06.2019 №3897 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг щодо земельного податку на території м. Кривого Рогу у 2020 році» та від 30.06.2020 №4799 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу у 2021 році» встановлено ставки податку від нормативної грошової оцінки земель міста, зокрема для земель «землі громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (код 03.07) на рівні 0,3%; «землі транспорту для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» (код 12.04) - 2,5%.
Суд вказує, що цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення (стаття 1 Закону України «Про землеустрій»).
Відповідно до частити першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів розробляються на певний період та поетапно згідно з генеральними планами населених пунктів і визначають: а) цільове призначення земель (частина 3 вказаної статті).
Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у проекті землеустрою та відповідному рішенні уповноваженого органу про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, а також у документі, що посвідчує право власності на земельну ділянку.
Також статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Як вже судом зазначалось, цільове призначення земельної ділянки (12.04) «землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» було встановлено лише рішенням Криворізької міської ради від 28.04.2021 №449.
Також суд зауважує, що відповідачем не зазначалось про використання Приватним підприємством «Нафтатранссервіс» наданої земельної ділянки не за цільовим призначенням у спірний період.
Підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до п.288.1ст.288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Статтею 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є нормативно-грошова оцінка землі з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно пункту 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Згідно з пунктом 286.2 статті 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Відповідно до пункту 288.5 статті 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Згідно з пунктом 289.3 статті 289 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що розмір орендної плати за землю має обчислюватись платником податків на підставі умов договору оренди і з дотриманням вимог Податкового кодексу України, який передбачає визначення орендної плати у відповідності до нормативної грошової оцінки земельних ділянок та з урахуванням коефіцієнта індексації, і величину цього коефіцієнту щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за певною формулою. При цьому, з моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки.
Щодо висновків перевірки про заниження показників у рядку 01 декларації «Дохід від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період 2022 рік та три квартали 2023 року суд вказує, що такі висновки ґрунтуються на доводах про обставини, що свідчать про неможливість здійснення перевезень дизельного палива до ТОВ «УКРСПЕСПЛАВ-ІНВЕС» згідно наданих до перевірки видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та подорожніх листів, а також даних довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального.
Судом встановлено, що між ПП «Нафтатрассервіс» (постачальник) та ТОВ «УКРСПЕЦСПЛАВ-ІНВЕСТ» (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів та газу №Д-01-0510 від 05.10.2022.
Предметом зазначеного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти та газ (надалі - товар), номенклатура, кількість і ціна яких визначаються в рахунках та у видаткових накладних на товар.
Відповідно до умов поставки, постачання товару за цим договором, здійснюється партіями на умовах DAP (поставка в місце призначення): місце призначення поставки кожної партії товару визначається окремо і вказується в товаро-транспортній накладній (термін «DAP» використовується відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року).
Постачальник зобов`язується поставити товар покупцю, на умовах визначених п.2.1. даного договору не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту надходження оплати вартості товару відповідно до п.4.2. даного Договору.
Передача кожної партії товару оформляється видатковими накладними.
Право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі йому товару за видатковою накладною.
Датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної Постачальника.
Відповідно до умов договору №Д-01-0510 від 05.10.2022 розрахунки за цим договором здійснюються сторонами в грошовій формі шляхом безготівкових розрахунків.
Оплата за поставлений товар за цим договором здійснюється на умовах 100% передоплати, на підставі рахунку, складеного згідно з діючими на день виставлення рахунку цінами Постачальника.
Оплата рахунків Постачальника здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, реквізити якого вказані в даному договорі. Рахунок є дійсним на протязі одного банківського дня з урахуванням дати його виставлення.
У разі якщо Покупець оплатив рахунок після закінчення терміну зазначеного в п. 4.3 даного договору, а ціна Товару змінилась у бік її збільшення, Постачальник має право поставити кількість товару пропорційно сплаченій сумі грошових коштів за нього з відповідним коригуванням у видатковій накладній.
У разі якщо Покупець оплатив рахунок після закінчення терміну зазначеного в п. 4.3 даного договору, в ціна Товару не змінилася, або змінилася у бик її зменшення, Постачальник поставляє кількість товару вказану в сплаченому Покупцем рахунку.
Сторони можуть передбачити інші форми та порядок розрахунку за цим договором в додатковій угоді.
Також умовами договору №Д-01-0510 від 05.10.2022 визначено, що на поставлену партію товару Постачальник повинен надати Покупцю оригінали наступних документів : а) рахунок Постачальника; б) видаткова накладна: в) товаро-транспортна накладна.
Судом встановлено, що на виконання договору №Д-01-0510 від 05.10.2022 ПП «Нафтатрассервіс» було поставлено на адресу ТОВ «УКРСПЕЦСПЛАВ-ІНВЕСТ» товар (паливо дизельне ДП-Л-Євро5-В0, паливо дизельне ДП-З-Євро5-В0), що підтверджено видатковими накладними № 6205 від 05.10.2022, № 6203 від 05.10.2022, № 6317 від 11.10.2022, № 7850 від 15.12.2022, № 8250 від 30.12.2022, № 8242 від 30.12.2022, № 10 від 03.01.2023, № 24 від 04.01.2023, № 26 від 04.01.2023, № 61 від 05.01.2023, № 73 від 06.01.2023, № 125 від 09.01.2023, № 135 від 10.01.2023, № 224 від 16.01.2023, № 267 від 17.01.2023, № 295 від 18.01.2023, № 321 від 19.01.2023, № 892 від 09.02.2023, № 919 від 10.02.2023, № 949 від 13.02.2023, № 1033 від 14.02.2023, № 1052 від 15.02.2023, № 1081 від 16.02.2023, № 1262 від 23.02.2023, № 1288 від 24.02.2023, № 1432 від 01.03.2023, № 1545 від 06.03.2023, № 1565 від 07.03.2023, № 1626 від 09.03.2023, № 1686 від 13.03.2023, № 1736 від 14.03.2023, № 1769 від 15.03.2023, № 1846 від 17.03.2023, № 1860 від 20.03.2023, № 1904 від 21.03.2023, № 1956 від 22.03.2023, № 3747 від 26.05.2023, № 3750 від 26.05.2023, № 3751 від 26.05.2023, № 3766 від 29.05.2023.
Постачальником вказаного товару було ПП «Нафтатрассервіс», що підтверджено товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти).
Посилання відповідача на недоліки товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів судом відхиляються з огляду на таке.
Так, наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів.
Згідно пунктів 5.4.1-5.4.3 п. 5.4 вказаної Інструкції, перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі - наказ № 363).
У відповідності до пункту 1 наказу № 363 товарно-транспортна документація - це комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
В свою чергу. товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Підпунктом 11.1 пункту 11 вказаного наказу регламентовано, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.
Проте, в даному випадку предметом господарської операції є постачання (продаж) товару - нафтопродуктів, а не послуги з перевезення вантажів.
Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
У відповідності до статті 1 Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення..
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пункт 2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно з підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
За приписами пункту 198.3 наведеної статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання/продажу відповідного активу.
Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Суд зазначає, що наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
На момент здійснення спірних поставок позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо ТОВ «УКРСПЕЦСПЛАВ-ІНВЕСТ» як на підставу для відмови в задоволенні позову, судом відхиляється, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені покупцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.
Окрім того, факт руху активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод, відповідачем не заперечується, а саме: придбання ПП «Нафтатрассервіс» та подальша реалізація товару (паливо дизельне).
Щодо доводів про фізичну неможливість водіями ПП «Нафтатрассервіс» здійснювати перевезення, зважаючи на п`ятиденний робочій графік та встановлені сорок робочих годин на тиждень суд вказує, що наказом ПП «Нафтатрассервіс» № 35 від 01.03.2022 «Про порядок роботи працівників ПП «Нафтатрассервіс» під час дії правового режиму воєнного стану» встановлено, що тривалість робочого часу у період дії воєнного стану може бути за необхідності, виходячи з поточної ситуації до 56 годин на тиждень (пункт 1 наказу).
Пунктом 3 вказаного наказу скасовано заборону працювати у вихідні дні; обмеження для надурочних робіт, в т.ч. за ініціативою працівника.
Також суд зауважує, що Трудовим кодексом України передбачена можливість залучення працівника до роботи у надурочний і нічний час, у святкові, неробочі і вихідні дні із відповідним розміром оплати за таку роботу.
Так, роботодавець може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
За приписами статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» нормальна тривалість робочого часу працівників у період воєнного стану не може перевищувати 60 годин на тиждень.
Для працівників, яким відповідно до законодавства встановлюється скорочена тривалість робочого часу, тривалість робочого часу не може перевищувати 50 годин на тиждень.
П`ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється роботодавцем за рішенням військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення).
Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) визначається роботодавцем.
Тривалість щотижневого безперервного відпочинку може бути скорочена до 24 годин.
У період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53 (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67 та статей 71-73 (святкові і неробочі дні) Кодексу законів про працю України.
Отже, на думку суду, введення в Україні воєнного стану, а також відповідні наслідки такого, є винятковим випадком для зміни трудового розпорядку на підприємстві.
Також представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що у зв`язку з трудовою необхідністю, обумовленою введенням в Україні воєнного стану, наказом ПП «Нафтатрассервіс» № 35 від 01.03.2022 «Про порядок роботи працівників ПП «Нафтатрассервіс» під час дії правового режиму воєнного стану» передбачена можливість об`єднання маршрутів за типом «маршрут по Україні» - «маршрут за кордон» із залишенням виплат на відрядження, в разі, якщо особа їде за кордон та скасування виплат на відрядження по Україні, окрім компенсації прямих витрат, підтверджених розрахунковими документами.
Також було пояснено, що для скорочення часу в дорозі та одночасно дотримання вимог «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 370 від 07.06.2010 року, два завдання (поставка пального по території України та завантаження/отримання пального за кордоном у іноземного постачальника) виконувалось фактично одним маршрутом та двома водіями до кордону. У зв`язку з забороною перетину кордону двома водіями одночасно, один водій повертався з кордону до міста Кривого Рогу. При цьому водіям дозволено самостійно визначати час виїзду з підприємства (будь-який час доби). Маршрути розділені на два подорожніх листа за вимогою головного бухгалтера підприємства з урахуванням наказу «Про облікову політику підприємства» з метою розподілення витрат пального у відповідності до вимог стандартів бухгалтерського обліку: пальне витрачене на доставку дизельного палива в рамках укладених договорів (зокрема з ТОВ «УКРСПЕЦСПЛАВ-ІНВЕСТ») включено до «Витрат на збут» (П(С)БО 16), а пальне витрачене для доставки товару від постачальника включено до «Транспортно-заготівельних витрат», які розподіляються в момент вибуття запасів з урахуванням середнього відсотку витрат (П(С)БО 9).
Пояснено, що поставка дизельного палива за видатковою накладною № 6205 від 05.10.2022 ТОВ «УКРСПЕЦСПЛАВ-ІНВЕСТ» та отримання вантажу в м. Русе (Болгарія) відбувалось фактично в межах одного маршруту: поставка дизельного палива за видатковою накладною №10 від 03.01.2023 та отримання вантажу в м. Русе (Болгарія) відбувалось фактично в межах одного маршруту; поставка дизельного палива за видатковою накладною № 61 від 05.01.2023 здійснена водієм ОСОБА_3 після повернення його з м. Русе (Болгарія), а шляховий лист на автомобіль НОМЕР_1 (причеп НОМЕР_2 ) був виписаний помилково, в зв`язку з тим що поїздка була запланована даним транспортним засобом; при закритті місяця вибираються не закриті шляхові листи; про те, що лист помилковий свідчать подорожні листи від 04.01.2023 та від 4.01.2023-08.01.2023, пробіг на списання палива по помилковому шляховому листу не враховувався.
Також надано пояснення, що 13.03.2023 автомобіль DAF НОМЕР_8 д/н НОМЕР_5 причіп АЕ1692 ХК водій ОСОБА_5 із завданням взяти вантаж ст. Грекувата, доставити вантаж Запорізька обл. смт. Балабине. ТОВ «УКРСПЕЦСПЛАВ-ІНВЕСТ»; 12.03.2023-19.03.2023 автомобіль DAF НОМЕР_8 д/н НОМЕР_5 причіп НОМЕР_9 водій ОСОБА_6 із завданням отримати вантаж м. Мажейкяй (Литва), доставити м. Кривий Ріг, вул.Медова,б.48А. 10.03.2023 був складений наказ на відрядження водія ОСОБА_7 з 12.03.2023 на 7 днів до країни Литва.
Щодо даних довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального суд вказує, що відповідними актами про переміщення дизельного палива на складі ПММ № 1 ст.Грековата 5 підтверджено переміщення дизельного палива з резервуара до резервуара (том 2 а.с. 155-187).
За поясненням позивача, наданих в ходу судового розгляду справи, вказане переміщення обумовлено проведенням ремонтних робіт на магістралях дизельного палива, газу та бензину в резервуарному парку на складі паливно-мастильних матеріалів № 1. До пояснень надано наказ № 21/09/22/-1 від 21.09.2022.
Також суд зауважує, що чинне законодавство не містить заборони на переміщення пального протягом доби (робочого часу місця відпуску пального) з одного резервуара в інший, як і не містить обов`язку звітувати в тому випадку, якщо на початок та на кінець доби залишок у відповідному резервуарі не змінився.
Також пунктом 6.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України визначено, що на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.
Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів винятково резервуарами місткістю до 100 куб.м, ведення обліку для кожного резервуара не є обов`язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.
За поясненнями позивача, наданими в ходу судового розгляду справи, ПП «Нафтатрассервіс» не має в наявності резервуари більше 75 куб.м., отже облік нафтопродуктів ведеться не по резервуарам, а за марками нафтопродукту.
Крім того, слід відмітити, що зробивши висновок про те, що товар на адресу ТОВ «УКРСПЕЦСПЛАВ-ІНВЕСТ» не постачався, а лише документально оформлено, податковою перевіркою мав би бути встановлений надлишок товару у ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» у відповідній кількості. Проте, вказаної інформації акт перевірки не містить.
Також зазначена інформація може бути перевірена лише шляхом проведення інвентаризації активів та зобов`язань, що в даному випадку посадовими особами відповідача не перевірялось.
Щодо висновків перевірки про заниження доходу за період три квартали 2023 року на суму 390000 грн. суд вказує таке.
Як вже встановлено судом, засновником ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» є ОСОБА_1 , що підтверджено даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Судом встановлено, що рішенням власника Приватного підприємства «НАФТАТРАНССЕРВІС» ОСОБА_1 від 17.07.2023 року зокрема, вирішено з метою ефективної діяльності Підприємства збільшити розмір статутного капіталу на 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень) за рахунок додаткового грошового внеску Власника.
Статутний капітал Підприємства складається із грошового внеску Власника і становить 1 000 100,00 грн. (один мільйон сто гривень).
Підпис власника засвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кучман Іриною Іванівною 17.07.2023 за №3842.
Статутом ПП "Нафтатранссервіс», що затверджений рішенням власника від 17.07.2023 в новій редакції, встановлено зокрема, що:
5.3. статутний капітал підприємства може збільшуватись або зменшуватись за рішенням власника;
5.4. збільшення статутного капіталу Підприємства здійснюється за рахунок додаткових внесків власника, прибутку підприємства, у разі прийняття до складу нових власників з їх внесками та з інших джерел, передбачених законодавством України
Пунктом 6.3 статуту визначено, що рішенням власника вирішуються такі питання, зокрема, як зміни розміру статутного капіталу.
На підставі акту передачі грошових коштів від 19.07.2023 ОСОБА_1 - єдиний власник Приватного Підприємства «Нафтатранссервіс», передала власні кошти в сумі 390 000 грн. (триста дев`яносто тисяч гривень) директору ПП «Нафтатранссервіс», ОСОБА_2 для внесення на поточний рахунок підприємства внеску до Статутного капіталу ПП «Нафтатранссервіс», а ОСОБА_2 прийняв кошти в сумі 390 000 грн (триста дев`яносто тисяч гривень) для внесення на поточний рахунок підприємства внеску до Статутного капіталу ПП «Нафтатранссервіс».
Відповідно до платіжної інструкції №@2PL365046 від 19.07.2023 на рахунок ПП «Нафтатрассервіс» було внесено кошти у сумі 390 000,00 грн. Призначенням платежу зазначено: «Внесок до статутного фонду, засновник ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6 Платіж за власні кошти».
Відповідно до платіжної інструкції №@2PL364892 від 19.07.2023 на рахунок ПП «Нафтатрассервіс» було внесено кошти у сумі 390500, 00 грн. Призначенням платежу зазначено: «Внесок до статутного фонду, засновник ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_7 ».
Також відповідно до умов Контракту на управління підприємством від 01.03.2016, укладеного між ПП «Нафтатранссервіс» та ОСОБА_2 , директор має право вносити особисті кошти Засновника за вказівкою останнього як статутний капітал на поточний рахунок підприємства, в разі якщо внесення статутного капіталу буде передбачено локальними актами підприємства (протоколи, статути, тощо.
Відповідно до приписів Податкового кодексу України внесок до статутного капіталу являє собою інвестицію, а не безповоротну допомогу. Такі інвестиції, в тому числі внесок до статутного капіталу, не вважаються об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств.
Представником позивача в ході судового розгляду справи було пояснено, що грошові кошти, які вносились в якості внеску статутного капіталу були отримані директором від засновника підприємства ОСОБА_1 , однак під час здійснення розрахункової операції директором ОСОБА_2 не було помічено технічну помилку в графі «призначення платежу», допущену оператором банківської установи, про що позивачем 15.12.2023 до банківської установи було направлено лист з проханням внести зміни в графу «призначення платежу», із зазначенням вірного призначення.
Зважаючи на те, що засновником ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» є ОСОБА_1 , а платіжна інструкція №@2PL365046 від 19.07.2023 містить формулювання в призначенні платежу: «Внесок до статутного фонду, засновник…», суд приймає доводи позивача про те, що в даному випадку була допущена технічна помилка, а виправлення призначення в платежі, який вже проведено, є неможливим, отже вказані кошти не можуть бути визначені як безповоротна фінансова допомога від ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку, що позов ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 30 280,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 14372642 від 06.03.2024 року.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 30 280,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 травня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков