Справа № 500/554/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/554/24

17 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 здійснює постійний нагляд за своєю бабусею ОСОБА_2 , особою, що відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього нагляду та на даний час має право на відстрочку від призову під час загальної мобілізації відповідно до абзацу 12 статті 23 Закону країни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

05.01.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про надання відстрочки від призову.

16.01.2024 року відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову за мобілізацією посилаючись на те, що ним не підтверджено існування обставин, що викладені в диспозиції правової норми, передбаченої абз. 12 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач вважає дану відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправною, а тому просив скасувати її.

Ухвалою суду від 02.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 13.02.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Розглядаючи питання надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу по мобілізації встановлено, що бабусею позивача є ОСОБА_2 , 1941 р. н., яка згідно заключення ЛКК від 21.12.2023 №357 ОСОБА_2 не здатна до самообслуговування потребує постійного стороннього догляду. Крім того, ОСОБА_2 має дітей ОСОБА_3 , 1966 р. н. та зі слів позивача ОСОБА_1 є ще інші сини, які знаходяться закордоном.

Аргументуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що ним, серед іншого, подано рішення, згідно якого вбачається потреба ОСОБА_2 в отриманні соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

В той же час, позивачем не долучено документів, які б підтверджували факт отримання ним компенсації, як особі, що надає соціальні послуги, що має значення, а також не надано документів, які б підтверджували відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 01.03.2024 року ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 20.03.2024 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 20.03.2024 року відкладено розгляд справи на 17.04.2024 о 09:45 год.

25.03.2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак надіслали на електронну адресу заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 здійснює постійний нагляд за своєю бабусею ОСОБА_2 , особою, що відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього нагляду та на даний час має право на відстрочку від призову під час загальної мобілізації відповідно до абзацу 12 статті 23 Закону країни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

05.01.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про надання відстрочки від призову за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022, долучивши до заяви копії документів, що стверджують наявність підстав для надання відстрочки.

Як вбачається із висновку № 357 від 21.12.2023 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , згідно з висновком ЛКК 7/56 від 12.01.2024 р. за станом здоров`я не може надавати соціальні послуги постійно на непрофесійній основі з догляду за важко, невиліковно хворим.

У той же час, Позивач за станом здоров`я може надавати соціальні послуги постійно, що стверджується висновком ЛКК №3/1999 від 30.12.2023 р. та щоденно надає соціальні послуги своїй бабусі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд на непрофесійній основі ОСОБА_4 не має. На підставі чого, 05.01.2024р. Управлінням соціального захисту населення видано Рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зокрема - ОСОБА_1 .

Відтак, 16.01.2024 року відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову за мобілізацією посилаючись на те, що ним не підтверджено існування обставин, що викладені в диспозиції правової норми, передбаченої абз. 12 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Не погодившись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст.17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 65 Основного Закону визначено, що захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно абз. 1 п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (із змінами) (далі - Положення) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 Положення встановлено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціально»' підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва (п.1, 2 Указу).

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого продовжено Указами Президента №№ 133/2022, 341/2022, 573/2022, 58/2023, 254/2023.

Згідно абз.1, 2 ч.І ст.39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Відповідно до п.3 ч.І ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ визначено категорії осіб, які можуть скористатись правом на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації.

Зокрема, згідно абз.12 ч.І ст.23 Закону № 3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю І групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Таким чином, для застосування положення абз.12 ч.І ст.23 Закону №3543-ХІІ повинні існувати сукупність обставин:

- факт постійної зайнятості за особою певної категорії (особа з інвалідністю І групи; особа з інвалідністю II групи або особа, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду);

- відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Як вбачається із висновку № 357 від 21.12.2023 ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , згідно з висновком ЛКК 7/56 від 12.01.2024 р. за станом здоров`я не може надавати соціальні послуги постійно на непрофесійній основі з догляду за важко, невиліковно хворим.

У той же час, Позивач за станом здоров`я може надавати соціальні послуги постійно, що стверджується висновком ЛКК №3/1999 від 30.12.2023 р. та щоденно надає соціальні послуги своїй бабусі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд на непрофесійній основі ОСОБА_4 не має. На підставі чого, 05.01.2024р. Управлінням соціального захисту населення видано Рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зокрема - ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні позивачу відстрочки відповідно до статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу відстрочку від призову за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022, то суд зазначає наступне.

Так, питання про надання відстрочки від призову за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову відповідно до статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відтак, позов належить задовольнити частково.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає до задоволення в його основній частині, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у відмові у наданні ОСОБА_1 відстрочки відповідно до статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову відповідно до абз. 12 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок, відповідно до квитанції від 29 січня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.