Справа № 215/5358/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 травня 2024 рокуСправа № 215/5358/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до голови Державної судової адміністрації України Сальнікова Олексія Олександровича (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) про встановлення компетенції, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2023 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до голови Державної судової адміністрації України Сальнікова Олексія Олександровича (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- встановити наявність компетенції (повноважень) голови Державної судової адміністрації України Сальнікова Олексія Олександровича коли відсутній Закон, який забороняє при відсутності у громадянина України, документа, що посвідчує особу не пропустити його до працівників апарату суду у сфері управління, за результатом розгляду заяви від 13.07.2023 року організувати роботу таким чином, щоб притягти винних до відповідальності згідно ст. 60 Конституції України за обмеження допуску до приміщень суду без надання паспортних даних для виконання умов гарантій існуючих прав людини і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати таку процедуру виконати.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2023 року по справі №215/5358/23 адміністративну справу передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2023 року, справу передано на розгляд судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження в цій адміністративній справі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі №215/5358/23 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 04.03.2024 року справу передано на розгляд судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали виконати вимоги, що в ній викладені та усунути недоліки позовної заяви.

25 квітня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про відкриття провадження у справі після усунення недоліків. Разом з цією заявою подано заяву про відвід судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у адміністративній справі №215/5358/23 визнано необґрунтованою, передано матеріали адміністративної справи №215/5358/23 для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Наталії Василівни у справі №215/5358/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до голови Державної судової адміністрації України Сальнікова Олексія Олександровича про встановлення компетенції.

Оцінюючи стан усунення недоліків позовної заяви суд зазначає наступне.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року визначено такі недоліки позовної заяви як відсутність квитанції про сплату судового збору, невідповідність заяви про витребування доказів вимогам законодавства, а також неподання разом з позовною заявою доказів.

Щодо сплати судового збору позивач в заяві вказав, що розмір судового збору в цій справі складає 2684,00 грн і він перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, а це 1435,80 грн, відповідно суд може звільнити позивача від сплати судового збору згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Також суд вказує, що позивачем є член малозабезпеченої родини, а предметом позову є захист соціальних прав.

Виходячи з принципу тлумачення в інтересах особи суд розглядає вказані доводи як заяву про звільнення від сплати судового збору.

Суд зазначає, що позивач не вірно розрахував належний до сплати розмір судового збору. Як вже вказав суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, судовий збір підлягає сплаті у розмірі 1073,60 грн. Отже, 5% річного доходу позивача за попередній календарний рік мають бути меншими, ніж цей розмір судового збору. З наданих позивачем разом з позовною заявою доказів щодо його майнового становища вбачається, що сума 1073,60 грн складає менше ніж 5% від річного доходу позивача за 2022 рік, який складає 28716,00 грн. Така ставка збору складає лише 3,74% такого річного доходу.

При цьому судом наголошено на тому, що позивач не надав усіх належних доказів для вичерпної характеристики його майнового становища, в т.ч. не надано довідку органу доходів і зборів. Однак, навіть з наданих позивачем документів вбачалося, що майновий критерій для застосування пільг по сплаті судового збору (в т.ч. відстрочення або розстрочення його сплати) відсутній.

Під час усунення цього недоліку позивач надав відомості податкового органу, однак за 2021 рік. Водночас, цей позов подано в 2023 році, а тому майновий стан позивача мав бути визначений на 2022 рік, а не на 2021 рік. Тобто, позивач так і не підтвердив належним чином наявність у нього підстави для застосування пільг щодо сплати судового збору виходячи з критерію майнового становища.

Тим не менш, згідно принципу найсприятливішого правозастосування суд перевіряє майновий критерій виходячи з додаткового наданих документів. Так, згідно наданих відомостей від 14.06.2022 року №0481-22-0392 дохід позивача за 2021 рік склав 25 851,00 грн. При визначеній для позивача в цій справі ставці судового збору 1073,60 грн він складає лише 4,15%. Тобто, навіть при наданні нерелевантних даних майновий стан позивача не дозволяє застосувати до нього пільги зі сплати судового збору.

Суд констатує, що відсутні підстави як для звільнення від сплати судового збору, так і для відстрочення або розстрочення його сплати, оскільки позивач не надає належні відомості про свій майновий стан (відомості податкового органу про доходи за 2022 рік), в зв`язку з чим та враховуючи зміст фактично наданих документів суд відмовляє в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Щодо посилань позивача на те, що він є членом малозабезпеченої сім`ї суд зазначає, що докази наявності такого правового статусу позивачем не надані.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї.

В свою чергу позивачем не вказано такий сукупний дохід сім`ї, а також не зазначено склад його сім`ї, не надано і відповідних доказів.

Щодо посилань позивача на те, що предметом спору є захист соціальних прав суд зазначає, що позивач не погоджувався з результатом розгляду його заяви. Відповідно, йдеться не про соціальне право позивача, а про право на звернення до органів державної влади та отримання відповіді на таке звернення. Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» предмет позову може оцінюватися лише після врахування майнового стану сторони, однак в цій справі позивач двічі ухилився від надання доказів щодо дійсного майнового стану, в зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування відповідних пільг по сплаті судового збору.

Отже, недолік позовної заяви щодо надання квитанції про сплату судового збору позивачем не усунуто, в т.ч. шляхом надання обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Щодо недоліку позовної заяви в частині неналежного клопотання про витребування доказів суд констатує, що позивачем взагалі не вжито заходів щодо усунення цього недоліку, в зв`язку з чим суд констатує його неусунення.

Щодо недоліку позовної заяви в частині неподання доказів суд констатує, що позивачем взагалі не вжито заходів щодо усунення цього недоліку, в зв`язку з чим суд констатує його неусунення.

При цьому в аспекті правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 року у справі №990/114/23 слід окремо зауважити, що суд не вдавався до оцінки доказів у справі, а виконував імперативну вимогу п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України. В цій справі позивач, зокрема, не погоджувався з результатом розгляду його заяви, однак не надав такий результат до суду. Тобто, відсутні будь-які розумні підстави вважати, що у позивача існують об`єктивні підстави для неподання цього доказу та виконання цим імперативних вимог ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, не вказано про існування таких підстав і самим позивачем.

Суд підкреслює, що неусунення кожного з вищевказаних недоліків позовної заяви є окремою та самодостатньою підставою для повернення позовної заяви. В свою чергу позивачем не усунуто усі недоліки позовної заяви, про які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Отже, станом на 01 травня 2024 року позивачем не усунуто недоліки позовної заяви. які визначено ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. ст. 133, 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до голови Державної судової адміністрації України Сальнікова Олексія Олександровича про встановлення компетенції - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко