Справа № 300/115/24
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" травня 2024 р. справа № 300/115/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовною заявою до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі також - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.33-34).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. Вказав, що з огляду на положення Митного кодексу України та Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №627 чітко вбачається, що повернення товару зі складу є можливим тільки після його митного оформлення зі сплатою відповідних платежів. А відтак, саме власник товару повинен вчинити відповідні дії для повернення товару. З огляду на викладене вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, у відзиві представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін (а.с.38-40).
Ухвалою суду від 26.01.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін, - відмовлено.
Представник позивача скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, у якій зокрема зазначає, що зазначений вище товар не перебуває під митним контролем, оскільки поміщений на склад митниці відповідно до ст. 511 Митного кодексу України та п.п.4.2.7 п. 4.2 розділу IV Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №627 (а.с.67-69).
Представник відповідача скористався своїм правом на подання заперечення, у якому зазначив, що вищезазначений товар підлягає поверненню тільки після його митного оформлення зі сплатою відповідних платежів (а.с.75-77).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено такі обставини.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду 27.05.2022 року у зазначеній вище адміністративній справі відмовлено в прийнятті апеляційної скарги в.о. начальника Івано-Франківської митниці ДМС України Городецького Р. та було повернуто подану ним апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду від 03.05.2022 (а.с.24-25).
Представником позивача, 19.06.2023 у порядку ч. 3 ст. 528 Митного кодексу України подано адвокатський запит вих. № 03/2023/03 від 19.06.2023 на Івано-Франківську митницю з метою отримання необхідної інформації, а саме:
- надання копій документів, які безпосередньо стосуються листування щодо повернення зазначеного вище товару між посадовими особами Івано- Франківської митниці та декларантом чи власником зазначеного товару (а.с.9).
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.06.2023 року виправлено зазначену описку та внесено виправлення в мотивувальну та резолютивну частини постанови Івано-Франківського міського суду від 03 травня 2022 року, а саме: текст «та зберігається на складі митниці ДФС» виправити та «та зберігається на складі митниці» (а.с.26-27).
Із вказаними діями відповідача позивач не погоджується, а тому звернулася з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Митного кодексу України при здійсненні митного конгролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.
У відповідності до ч. 1 ст.459 Митного кодексу України, адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.
Згідно п. З ч. 1 ст. 461 Митного кодексу України за порушення митних правил можуть бути накладені такі адміністративні стягнення, зокрема, конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.
Відповідно до ст. 511 Митного кодексу України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями. У разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.
Згідно з ст. 528 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається суддею одноособово (частина 1). У справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу (частина 2), У разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету (частина 3).
У свою чергу, згідно ч. 6 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №627 затверджено Порядок роботи складу митного органу (далі Порядок №627).
Згідно пункту 9.1 Порядку №627 товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах Митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат Митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.
У відповідності до пункту 9.8 Порядку №627 видача товарів та транспортних засобів комерційного призначення зі складу Митниці здійснюється за умови подання документів, що засвідчують особу (повноваження особи). Крім того, залежно від підстави розміщення та мети видачі товарів і транспортних засобів комерційного призначення на склад Митниці подаються такі документи: належним чином завірена копія постанови у справі про порушення митних правил про повернення товарів, транспортних засобів комерційного призначення власнику.
Положення ч. 3 ст. 528 Митного кодексу України, які є переважними над положеннями Порядку №627, вказують про те, що у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, конфісковані товари повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.
Одночасно суд зазначає, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і наказів Міністерства фінансів України, на які посилається відповідач у відповіді на звернення позивача не можуть змінювати приписів законів України і не позбавляють позивача на повернення вилученого товару з огляду на відсутність при проведенні митних формальностей в діях його керівника складу правопорушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.
У спірних правовідносинах, коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, у тому числі з юридичною особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути товар без стягнення витрат за зберігання на складі митниці, суд зазначає таке.
У відповідності до ч. 7 ст. 239 Митного кодексу України витрати митних органів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п`ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг. Готівкові кошти на відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів можуть прийматися цими органами із заповненням уніфікованої митної квитанції, яка видається власникам зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженим ними особам.
Товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів (стаття 242 Митного кодексу України ).
Згідно із частиною 3 статті 243 Митного кодексу України, якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються,
З огляду на зазначені вище положення Митного кодексу України, суд приходить до висновку про те, що вилучений товар належить повернути позивачу без стягнення витрат за зберігання на складі митниці.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь ОСОБА_1 2422,40 грн сплачених судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Сторонам рішення надіслати через підсистему Електронний суд.
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.