Справа № 500/7513/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7513/23 пров. № А/857/1995/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року (суддя Чепенюк О.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту 16.01.2024),

в адміністративній справі №500/7513/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ГУ ПФУ в Тернопільській області (далі відповідач-1), ГУ ПФУ у Львівській області (далі відповідач-2), ГУ ПФУ в м.Києві (далі відповідач-3), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив: 1) визнати неправомірними дії ГУ ПФУ у Львівській області та ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії та не зарахуванні до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби з 10.11.2015 по 19.06.2016; з 04.07.2016 по 23.10.2016; з 06.03.2022 по 19.08.2022 в обрахунку один місяць служби за три місяці; 2) зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди: з 10.11.2015 по 19.06.2016; з 04.07.2016 по 23.10.2016; з 06.03.2022 по 19.08.2022 в обрахунку один місяць служби за три місяці, та призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дати звернення за пенсією - 17.02.2023.

Відповідач-1 позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-3 позовних вимог також не визнав, вважаючи їх необґрунтованими, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Від відповідача-2 до суду першої інстанції надійшов відзив на адміністративний позов 19.01.2024 після прийняття судом рішення у справі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №46 від 22.05.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2023 про призначення з 15.05.2023 пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення, зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу періоди проходження військової служби з 10.11.2015 по 19.06.2016, з 04.07.2016 по 23.10.2016, з 06.03.2022 по 19.08.2022 із розрахунку один місяць служби за три місяці. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржене рішення суду прийнятим з порушенням норм матеріального права в частині відмови у задоволенні вимоги призначити пенсію, а тому підлягає зміні з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (позивач) зазначає про помилковий висновок суду першої інстанції, який полягає у відсутності зобов`язання відповідача призначити спірну пенсію, оскільки суд у мотивувальній частині рішення дійшов переконання про необхідність зарахування до страхового стажу спірні періоди проходження військової служби.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (позивач) просить змінити рішення суду першої інстанції, а саме, зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: з 10 листопада 2015 року по 19 червня 2016 року; з 04 липня 2016 року по 23 жовтня 2016 року; з 06 березня 2022 року по 19 серпня 2022 року - в обрахунку один місяць служби за три місяці, та призначити пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати повторного звернення за пенсією - 15 травня 2023 року.

Відповідач-2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у задоволенні якої просить відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено зарахування у трикратному розмірі періоду проходження військової служби, протягом якого особа брала участь в АТО.

Також з рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-3 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт (відповідач-3) зазначає, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком (із зниженням віку) відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (25 років), оскільки не зараховано до загального страхового стажу період проходження військової служби згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 24.10.2016 №3387, так як довідка не відповідає формі, затвердженій постановою Пенсійного фонду України від 04.02.2021 №3-1 та період з 04.07.2016 по 23.10.2016, відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач-3) просить скасувати оскаржене рішення суду від 16.01.2024 та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача-3, у якому висловив своє непогодження з її доводами та вимогами та просить відмовити у її задоволенні, вважаючи, що оскаржене рішення суду необхідно змінити з підстав, які навів у своїй апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 17.02.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с. 75).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого №46 від 23.02.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. У цьому рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 23 роки 6 місяців 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди проходження військової служби з 10.11.2015 по 19.06.2016, з 04.07.2016 по 23.10.2016, оскільки відсутня довідка про розмір грошового забезпечення та сплачені суми страховик внесків за період (суми заробітної плати та в системі персоніфікованого обліку форми ОК-5 за даний період відсутні) (а.с. 74).

15.05.2023 позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с. 76).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в м. Києві, рішенням якого №46 від 22.05.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. У рішенні вказано, що загальний страховий особи стаж складає 21 рік 8 місяців 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу період проходження військової служби згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 24.10.2016 №3387, оскільки довідка не відповідає формі, затвердженій постановою Пенсійного фонду України від 04.02.2021 №3-1, та період з 04.07.2016 по 23.10.2016, бо відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 40, 40-зв., 79).

Не погоджується з діями відповідачів щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в м. Києві №46 від 22.05.2023 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, яке підлягає скасуванню. Водночас суд вважав, що оскільки відповідач-1 та відповідач-2 не здійснювали розгляд заяв позивача, не приймали рішень про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо них позовних вимог. З метою ефективного захисту прав позивача суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача-3 повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення спірної пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди проходження позивачем військової служби з 10.11.2015 по 19.06.2016, з 04.07.2016 по 23.10.2016, з 06.03.2022 по 19.08.2022 із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду вважає рішення суду першої інстанції вірним, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ), військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), яким встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Отже, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач-3 стверджує, що позивачем до заяви про призначення пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV було надано документи, які належним чином не підтверджують необхідного страхового стажу (25 років), вказуючи про не зарахування до загального страхового стажу період проходження військової служби згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 24.10.2016 №3387, оскільки вказана довідка не відповідає формі, затвердженій постановою Пенсійного фонду України від 04.02.2021 №3-1 та період з 04.07.2016 по 23.10.2016 відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зауважує, що спірним у розглядуваних правовідносинах є наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби з 10.11.2015 по 19.06.2016; з 04.07.2016 по 23.10.2016; з 06.03.2022 по 19.08.2022 з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Вирішуючи виниклі правовідносини, колегія суддів враховує, що відповідно до абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону №1788-XII передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу II Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (надалі також - Положення № 530), затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071, передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Таким чином, зазначена служба підлягає зарахуванню до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах з розгляду подібних правовідносин від 05.06.2018 у справі №348/347/17, від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, від 31.08.2022 у справі №185/6919/16-а, від 18.01.2023 у справі №1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі №160/6146/19.

У розглядуваних правовідносинах суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.04.2016 (а.с. 9). Факт проходження позивачем військової служби у спірні періоди підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 04.04.2016 (а.с. 10-11).

За змістом довідки №113 від 12.05.2023, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України в період з 04.09.2015 по 24.10.2016, з 25.02.2022 по 19.08.2022. Приймав безпосередню участь в антитерористичні операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в такі періоди: з 10.11.2015 по 19.06.2016, з 04.07.2016 по 23.10.2016, з 06.03.2022 по 19.08.2022 (один рік чотири місяці і 10 днів). Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць за три місяці (а.с. 15).

Посилання відповідача-3 на те, що довідка про розмір грошового забезпечення від 24.10.2016 №3387, у якій зазначено відомості про суми грошового забезпечення, нарахованого позивачу за листопад-грудень 2015 року та січень-жовтень 2016 року та суми страхових внесків, сплачених у листопаді-грудні 2015 року, не відповідає формі, затвердженій постановою Пенсійного фонду України від 04.02.2021 №3-1, колегією суддів відхиляється з огляду на те, що спірна довідка видана 24.10.2016, а форма довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 №3-1 значно пізніше. Водночас надана довідка містить відомості про нараховані позивачу суми грошового забезпечення у спірні періоди проходження військової служби, довідка підписана керівником та головним бухгалтером і скріплена печаткою військової частини (а.с. 16).

До того ж, позивач не може нести відповідальність за порушення третіми особами оформлення належним чином довідки і як наслідок, позбавлятися права соціального захисту.

Разом з тим, територіальні органи Пенсійного фонду України не позбавлені можливості надсилати уповноваженим органам відповідні запити для уточнення даних.

Що ж стосується питання не зарахування позивачу до загального страхового стажу періоду проходження військової служби з 04.07.2016 по 23.10.2016, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зауважує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання підприємством обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду працівник позбавляється соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на відповідному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює (проходить військову службу). У свою чергу органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Таких же правових висновків дійшов Верховний Суд, що наведені у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17.

З урахуванням такого суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди проходження позивачем військової служби з 10.11.2015 по 19.06.2016; з 04.07.2016 по 23.10.2016; з 06.03.2022 по 19.08.2022 підлягають зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах як один місяць за три місяці, що не спростовано доводами апеляційної скарги відповідача-3.

За таких обставин суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в м. Києві №46 від 22.05.2023 про відмову позивачу у призначенні спірної пенсії за віком є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Разом із тим, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача періоди: з 10.11.2015 по 19.06.2016; з 04.07.2016 по 23.10.2016; з 06.03.2022 по 19.08.2022 в обрахунку один місяць служби за три місяці та призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV з дати звернення за пенсією - 17.02.2023, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

При цьому, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Статтею 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має власну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Правову позицію щодо вирішення питання призначення пенсії висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, а саме шляхом зобов`язання відповідача-3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2023 про призначення з 15.05.2023 пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення, зарахувавши позивачу до страхового стажу періоди проходження військової служби з 10.11.2015 по 19.06.2016, з 04.07.2016 по 23.10.2016, з 06.03.2022 по 19.08.2022 із розрахунку один місяць служби за три місяці.

У вказаній частині рішення суду першої інстанції не спростовано доводами апеляційної скарги позивача.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року в адміністративній справі №500/7513/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль