Справа № 500/7523/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7523/23 пров. № А/857/1077/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року, ухвалене суддею Подлісною І,М. у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 500/7523/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 39 від 10.10.2023 року, про відмову у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, зазначених у довідці № 264 від 17.06.2022 року, довідці № 85 від 03.06.2022 року та трудовій книжці серії НОМЕР_1 ;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи, зазначені у довідці № 264 від 17.06.2022 року, довідці № 85 від 03.06.2022 року та трудовій книжці серії НОМЕР_1 і призначити пенсію за віком з 03.10.2023 року.

22 грудня 2023 року Тернопільський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №39 від 10.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 1814 від 03.10.2023 року про призначення пенсії, зарахувавши загальний та пільговий страховий стаж ОСОБА_1 , згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022 року, довідкою № 85 від 03.06.2022 року та записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою обмеження органами пенсійного фонду конституційного права особи на соціальний захист.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та посилається на те, що до стажу позивача не може бути зарахований період роботи, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022, оскільки, у довідці не зазначені підстави зарахування на роботу та звільнення з роботи, а також підстава видачі довідки. Крім того, до страхового стажу не може бути зарахований період роботи, згідно з довідкою № 85 від 03.06.2022, оскільки, в довідці відсутня інформація про кількість встановленого мінімуму та кількість відпрацьованих трудоднів.

Також, на думку відповідача, до страхового стажу позивача не можуть бути враховані періоди роботи, згідно з записами в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня інформація про дату народження позивача.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 03 жовтня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

10.10.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло рішення № 39 про відмову у призначенні пенсії за віком.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, уповноважений орган ПФУ вирішив, що до стажу позивача не може бути зарахований період роботи, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022, оскільки, у довідці не зазначені підстави зарахування на роботу та звільнення з роботи, не зазначена підстава видачу довідки.

Також, у рішенні зазначено, що до стажу позивача не зарахований період роботи, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022, оскільки, у довідці не зазначені підстави зарахування на роботу та звільнення з роботи, а також підстава видачі довідки. Крім того, до страхового стажу не зарахований період роботи, згідно з довідкою № 85 від 03.06.2022, оскільки, в довідці відсутня інформація про кількість встановленого мінімуму та кількість відпрацьованих трудоднів. Також, до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи, згідно з записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня інформація про дату народження позивача.

При цьому, період роботи позивача з 1991 по 1995, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022, частково врахований, на підставі з актом перевірки № 1900-1103-1/2869 від 29.06.2022.

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні пенсії, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, а з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Сторони не заперечують, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивачу виповнилось 60 років.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 39 від 10.10.2023 року позивачу зараховано до страхового стажу 26 років 10 місяців 19 днів.

Апеляційний суд встановив, що відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу наступні періоди роботи:

- з 01.09.1994 року по 31.12.1994 року, згідно з довідкою № 85 від 03.06.2022 року;

- з 15.10.1991 року по 15.04.1992 року, з 15.10.1992 року по 15.04.1993 року, з 15.10.1993 року по 15.04.1994 року, з 15.10.1994 року по 15.04.1995 року, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022 року;

- 03.09.1986 року по 13.10.2022 року, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

Надаючи аналіз спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ, Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, однак у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про стаж роботи і неможливості їх одержання, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Апеляційний суд встановив те, що відповідач не зарахував позивачу до страхового стажу стаж його роботи з 01.09.1994 року по 31.12.1994 року, згідно з довідкою № 85 від 03.06.2022 року, оскільки в довідці відсутня інформація про кількість встановленого мінімуму та кількість відпрацьованих трудоднів.

Апеляційний суд встановив, що у вказаний в довідці № 85 від 03.06.2022 року період позивач працював у колгоспі «Золота Нива» будівельником.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналіз вказаної норми вказує, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі визначено певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310 (надалі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отож, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або у разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. У разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Апеляційний суд встановив, що у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 відсутні дані про встановлену норму трудоднів за спірний період та фактично відпрацьовану позивачем кількість трудоднів.

Крім того, апеляційний суд встановив, що у довідці № 85 від 03.06.2022 року, яка видана головою правління колгоспу, також відсутні дані про встановлений мінімум трудової участі та його виконання позивачем.

Отже, на думку апеляційного суду, вказаний період роботи позивача неможливо зарахувати до страхового стажу позивача.

Тому, відповідач правомірно відмовив позивачу у зарахуванні періоду роботи позивача вказаного у довідці № 85 від 03.06.2022 року до страхового стажу.

Також, апеляційний суд встановив, що відповідач не зарахував позивачу стаж його роботи з 15.10.1991 року по 15.04.1992 року, з 15.10.1992 року по 15.04.1993 року, з 15.10.1993 року по 15.04.1994 року, з 15.10.1994 року по 15.04.1995 року, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022 року, оскільки, у довідці не зазначені підстави зарахування на роботу та звільнення з роботи, а також підстави видачі довідки.

Апеляційний суд встановив, що у вказаний у довідці № 264 від 17.06.2022 року період, позивач працював посезонно кочегаром у Присовецькому будинку культури.

При цьому, відповідач зазначив, що окремі періоди роботи позивача з 1991 по 1995, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022, частково врахував, на підставі акта перевірки № 1900-1103-1/2869 від 29.06.2022, однак, не вказав які саме.

Проаналізувавши довідку № 264 від 17.06.2022 року, апеляційний суд встановив, що ця довідка видана Млиновецьким старостинським округом Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, засвідчена підписом старости та печаткою. У довідці вказані періоди роботи позивача кочегаром у Присовецькому будику культури.

Апеляційний суд вважає, що видача довідки про періоди роботи має на меті підтвердити періоди роботи особи на певній посаді (роботі).

Довідка № 264 від 17.06.2022 року видана Млиновецьким старостинським округом Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області підтверджує періоди роботи позивача, вказані в довідці, а відсутність у цій довідці інформації про підстави зарахування на роботу та звільнення з роботи не спростовує стаж роботи позивача вказаний у цій довідці.

Тому, на думку апеляційного суду, відповідач протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу, стаж його роботи з 15.10.1991 року по 15.04.1992 року, з 15.10.1992 року по 15.04.1993 року, з 15.10.1993 року по 15.04.1994 року, з 15.10.1994 року по 15.04.1995 року, кочегаром у Присовецькому будинку культури, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022 року.

Крім цього, апеляційний суд встановив, що відповідач не зарахував позивачу періоди його роботи (з 03.09.1986 року по 13.10.2022 року), згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки, на титульній сторінці трудової книжки відсутня інформація про дату народження позивача.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 року, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою, запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Міністерства і відомства за згодою з відповідними галузевими профспілками можуть, як виняток, дозволити підприємствам, що працюють в умовах територіальної роз`єднаності (підпорядковані структурні підрозділи розташовані на великій відстані), проводити ознайомлення з записами, що внесені до трудової книжки, в заочному порядку шляхом направлення власникам книжок відповідних повідомлень з наступною відміткою про це в особистій картці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на роботодавця, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення вказаних у ній періодів роботи до трудового та страхового стажу.

Тому, на думку апеляційного суду, відсутність у трудовій книжці запису про дату народження позивача не є підставою для не зарахування всього періоду роботи позивача, вказаного у трудовій книжці, до страхового стажу позивача.

Отже, апеляційний суд вважає, що до страхового стажу позивача необхідно зарахувати такі періоди роботи, що вказані у трудовій книжці серії НОМЕР_1 :

- з 03.09.1986 року по 05.02.1986 - роботу в колгоспі «Дружба»;

- з 04.10.2000 року по 02.04.2001 року - виплату допомоги по безробіттю;

- з 02.12.2002 року по 28.06.2013 року роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 27.08.2013 року по 01.03.2015 року роботу на посаді шляхового робітника у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 02.03.2015 року по 31.07.2020 року - роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»

- з 03.08.2020 року по 13.10.2022 року роботу на посаді сторожа Зборівської дорожньої дільниці ДП «Тернопільський облавтодор».

Крім цього, позивачу необхідно врахувати до страхового стажу, стаж роботи, який не вказаний у трудовій книжці, однак вказаний у довідці Млиновецького старостинського округу Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області № 264 від 17.06.2022 року, а саме з 15.10.1991 року по 15.04.1992 року, з 15.10.1992 року по 15.04.1993 року, з 15.10.1993 року по 15.04.1994 року, з 15.10.1994 року по 15.04.1995 року, кочегаром у Присовецькому будинку культури, згідно з довідкою № 264 від 17.06.2022 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 39 від 10.10.2023 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Що стосується позовних вимог про призначення пенсії за віком, то апеляційний суд вважає цю вимогу передчасною, оскільки належний орган Пенсійного фонду ще не вирішував питання про зарахування зазначеного вище часу роботи позивача до страхового стажу.

Однак, з метою ефективного захисту порушеного права позивача на пенсію, апеляційний суд вважає, за необхідне, в порядку статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві повторно розглянути заяву позивача від 03.10.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та, під час повторного розгляду заяви, зарахувати до страхового стажу періоди роботи, що вказані:

1) у довідці Млиновецького старостинського округу Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області № 264 від 17.06.2022 року:

- з 15.10.1991 року по 15.04.1992 року, з 15.10.1992 року по 15.04.1993 року, з 15.10.1993 року по 15.04.1994 року, з 15.10.1994 року по 15.04.1995 року на посаді кочегара у Присовецькому будинку культури;

2) у трудовій книжці серії НОМЕР_1 :

- з 03.09.1986 року по 05.02.1986 - роботу в колгоспі «Дружба»;

- з 04.10.2000 року по 02.04.2001 року - виплату допомоги по безробіттю;

- з 02.12.2002 року по 28.06.2013 року роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 27.08.2013 року по 01.03.2015 року роботу на посаді шляхового робітника у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 02.03.2015 року по 31.07.2020 року - роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»

- з 03.08.2020 року по 13.10.2022 року роботу на посаді сторожа Зборівської дорожньої дільниці ДП «Тернопільський облавтодор».

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві є належним відповідачем за цією вимогою.

Такого висновку апеляційний суд дійшов зважаючи на те, що, відповідно до абзацу 14 Пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 (зі змінами; далі - Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі, структурним підрозділом органу, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що обов`язок повторно розглянути заяву позивача від 03.10.2023 про призначення пенсії за віком має Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві, як Пенсійний орган, який за принципом екстериторіальності визначений як такий, що вирішує питання про призначення пенсії позивача.

Ці висновки є підставою для часткового задоволення позову у спосіб:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 39 від 10.10.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву позивача від 03.10.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та, під час повторного розгляду заяви, зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи, що вказані:

1) у довідці Млиновецького старостинського округу Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області № 264 від 17.06.2022 року:

- з 15.10.1991 року по 15.04.1992 року, з 15.10.1992 року по 15.04.1993 року, з 15.10.1993 року по 15.04.1994 року, з 15.10.1994 року по 15.04.1995 року на посаді кочегара у Присовецькому будинку культури;

2) у трудовій книжці серії НОМЕР_1 :

- з 03.09.1986 року по 05.02.1986 - роботу в колгоспі «Дружба»;

- з 04.10.2000 року по 02.04.2001 року - виплату допомоги по безробіттю;

- з 02.12.2002 року по 28.06.2013 року роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 27.08.2013 року по 01.03.2015 року роботу на посаді шляхового робітника у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 02.03.2015 року по 31.07.2020 року - роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»

- з 03.08.2020 року по 13.10.2022 року роботу на посаді сторожа Зборівської дорожньої дільниці ДП «Тернопільський облавтодор».

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд встановив, що позивач сплатив судовий збір за подання позову в сумі 1073,60 грн.

Враховуючи те, що суд задовольнив одну немайнову вимогу, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 500/7523/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 39 від 10.10.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи ОСОБА_1 , що вказані:

1) у довідці Млиновецького старостинського округу Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області № 264 від 17.06.2022 року:

- з 15.10.1991 року по 15.04.1992 року, з 15.10.1992 року по 15.04.1993 року, з 15.10.1993 року по 15.04.1994 року, з 15.10.1994 року по 15.04.1995 року на посаді кочегара у Присовецькому будинку культури;

2) у трудовій книжці серії НОМЕР_1 :

- з 03.09.1986 року по 05.02.1986 - роботу в колгоспі «Дружба»;

- з 04.10.2000 року по 02.04.2001 року - виплату допомоги по безробіттю;

- з 02.12.2002 року по 28.06.2013 року роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 27.08.2013 року по 01.03.2015 року роботу на посаді шляхового робітника у філії «Зборівський райавтодор»;

- з 02.03.2015 року по 31.07.2020 року - роботу на посаді сторожа у філії «Зборівський райавтодор»

- з 03.08.2020 року по 13.10.2022 року роботу на посаді сторожа Зборівської дорожньої дільниці ДП «Тернопільський облавтодор».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві сплачений за подання позову судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний