Справа № 285/423/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/423/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сусловець М.Г.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

30 квітня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача: Лук`янчука Ю.В.,

представника відповідача: Назарової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом, у якому просив скасувати постанову серія БАБ № 110102 від 09 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області рішенням від 20.03.2024 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що з наданого сторонами відеозапису приймання, ОСОБА_2 , іспиту, зафіксовано лише місце перебування його в кабіні автомобіля. Відеозапис не містить інформації щодо обладнення транспортного засобу, на якому здійснювався практичний іспит, дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу. Під час розгляду зазначеного адміністративного матеріалу, автор постанови не долучив належного доказу про транспортний засіб, на якому приймався практичний іспит, в якому зазначено, зокрема, додаткові педалі зчеплення, гальмування, дзеркало заднього виду для екзаменатора та місце інструктора. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено, яким саме чином ОСОБА_3 порушив встановлений порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами. Вважає, що посилання лише на місцерозташування ОСОБА_4 в кабіні транспортного засобу не суперечить вимогам, викладених в пункті 6 розділу III Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідно до доповідної записки начальника управління організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами ОСОБА_5 № 8552/12/1-2023 від 18.12.2023 та висновком перевірки від 26.12.2023, затвердженого начальником регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області (філія ГСЦ МВС) Віктором БІЛЕЦЬКИМ встановлено, що під час прийняття 14.11.2023 адміністратором ТСЦ № 1843 ОСОБА_2 практичного іспиту на право керування транспортним засобом категорії «СЕ» у ОСОБА_6 на автомобілі марки ЗИЛ-ММЗ 4502 номерний знак НОМЕР_1 інструктор навчального закладу знаходився посередині кабіни. А під час приймання практичного іспиту на право керування транспортним засобом категорії «С» у ОСОБА_7 на автомобілі марки ЗИЛ-ММЗ 4502 номерний знак НОМЕР_1 інструктор навчального закладу знаходився з іншого боку.

Вважає, що адміністратором ТСЦ № 1843 ОСОБА_2 було порушено вимоги пункту 6 розділу ІІІ Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 № 515 (далі Інструкція № 515), якою визначено, що у разі прийняття практичного іспиту на транспортному засобі закладу на сидінні, з якого здійснюється доступ до дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу, перебуває спеціаліст з навчання керуванню транспортними засобами такого закладу (далі спеціаліст закладу). У цьому випадку екзаменатор розташовується таким чином, щоб мати можливість контролювати дії особи, що екзаменується, та спеціаліста закладу.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відносно позивача було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БАБ № 110102 від 09 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 127-4 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Як слідує з тексту оскаржуваної постанови - під час прийняття 14.11.2023 адміністратором ТСЦ № 1843 ОСОБА_2 практичного іспиту на право керування транспортним засобом категорії «СЕ» у ОСОБА_6 на автомобілі марки ЗИЛ-ММЗ 4502 номерний знак НОМЕР_1 інструктор навчального закладу знаходився посередині кабіни. А під час приймання практичного іспиту на право керування транспортним засобом категорії «С» у ОСОБА_7 на автомобілі марки марки ЗИЛ- ММЗ 4502 номерний знак НОМЕР_1 інструктор навчального закладу знаходився з іншого боку - чим адміністратором ТСЦ № 1843 ОСОБА_2 було порушено вимоги пункту 6 розділу III Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 №515.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, частина 2 статті 127-4 КУпАП встановлює відповідальність за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Пункт 6 розділу III Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 № 515 визначає, що у разі прийняття практичного іспиту на транспортному засобі закладу на сидінні, з якого здійснюється доступ до дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу, перебуває спеціаліст з навчання керуванню транспортними засобами такого закладу. У цьому випадку екзаменатор розташовується таким чином, щоб мати можливість контролювати дії особи, що екзаменується, та спеціаліста закладу.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Статтею 283 КУпАП визначено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом першої інстанції з наданого сторонами відеозапису приймання, ОСОБА_2 , іспиту, зафіксовано лише місце перебування його в кабіні автомобіля. Відеозапис не містить інформації щодо обладнання транспортного засобу, на якому здійснювався практичний іспит, дублюючих механізмів керування гальмовою системою та трансмісією транспортного засобу.

Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено, яким саме чином ОСОБА_3 порушив встановлений порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами. Посилання лише на місцерозташування ОСОБА_4 в кабіні транспортного засобу не суперечить вимогам, викладених в пункті 6 розділу III Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами.

Під час розгляду зазначеного адміністративного матеріалу, автор постанови не долучив належного доказу про транспортний засіб, на якому приймався практичний іспит, в якому зазначено, зокрема, додаткові педалі зчеплення, гальмування, дзеркало заднього виду для екзаменатора та місце інструктора.

Тобто, відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127-4 КУпАП, та як наслідок, не доведено факту порушення позивачем встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

При цьому, позивач заперечує вчинення ним правопорушення, оскільки ним дотриманий встановлений порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Крім того, колегія суддів вважає некоректною описову частину оскаржуваної постанови, оскільки диспозиція пункту 6 розділу III Інструкції визначає, що під час проведення практичного іспиту на транспортному засобі ТСЦ МВС екзаменатор перебуває у транспортному засобі поруч з особою, що екзаменується, контролює правильність виконання вправ та фіксує помилки в екзаменаційному листі.

Разом з тим, в постанові про адміністративне правопорушення не конкретизовано дату та час його вчинення, постанова містить опис правопорушення та об`єднує опис різних випадків приймання іспиту, однак не вказує в якому саме випадку наявний склад адміністративного проступку у позивача.

Тобто, відповідачем не досліджено та не конкретизовано в якому саме випадку ОСОБА_1 вчинено інкриміноване діяння, чи під час прийому іспитів у ОСОБА_6 чи під час прийому іспитів у ОСОБА_7 . З матеріалів справи встановлено, що в одному випадку під час прийому іспитів ОСОБА_1 знаходиться по середині кабіни автомобіля в іншому ближче до дверей транспортного засобу. Таким чином, враховуючи розташування додаткових педалів зщеплення та гальмування автомобіля та те, що позивач під час приймання іспитів знаходився в різних частинах кабіни, то в одному із випадків ОСОБА_1 діючої інструкції не порушував.

Зазначені недоліки при складанні постанови про адміністративне правопорушення мали б бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і надіслання справи судом першої інстанції на новий розгляд до відповідача, та враховуючи строки накладення адміністративного є підставою для закриття провадження по справі.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 127-4 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів, які підтверджують наявність події і складу адміністративного правопорушення, а також те, що відповідачем не були вжиті заходи щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягали задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.