Справа № 946/2139/24
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/2139/24
Провадження № 2-а/946/41/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Щербини О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

15.03.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, яким просила визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 26 від 01.03.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП, якою накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 136 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 березня 2024 року на підставі протоколу у справі про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2024 року та Акту документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду від 23.02.2024 року її ОСОБА_1 , як голову комісії з припинення, директора Ізмаїльського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 136,00 грн. Порушення, яке стало підставою для накладення вказаного стягнення, полягає у порушенні порядку використання коштів Фонду. Вважає оскаржувану постанову начальника Головне Управління пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко О.Є. про накладення адміністративного стягнення незаконною, оскільки адміністративне стягнення було накладене після спливу встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення граничного строку. Так, відповідно до положень п. 7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). При цьому, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

В свою чергу, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.02.2024 року та акту документальної перевірки від 23.02.2024 року правопорушення, що стало підставою для накладення адміністративного стягнення, полягало у нарахуванні та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності, який оформлено не належним чином. Сам листок непрацездатності за № 519694 було видано за період з 12 травня 2016 року по 20 травня 2016 року. Нарахування допомоги на підставі цього листка непрацездатності було проведено у червні 2016 року та допомога виплачена 16 червня 2016 року. Згідно п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я та соціальної політики України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 № 532/274/136-ос/1406 листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Після виплати 16 червня 2016 року допомоги, листок непрацездатності оформлений неналежним чином вже не створював жодних наслідків. Оскільки, означене порушення не має ознак такого, що безперервно продовжується до моменту його виявлення, воно не є триваючим. Вказане, в свою чергу, свідчить про те, що встановлений ст. 38 КУпАП строк давності для накладення адміністративного стягнення сплив 16 серпня 2016 року, тобто задовго до дня винесення оскаржуваної постанови відповідача. Також позивач зазначає, що оскільки оскаржувану постанову було прийнято 01 березня 2024 року, тобто після спливу строку для накладення адміністративного стягнення, така постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовну з підстав викладених у відзиві на позов, а саме, що ОСОБА_1 є головою комісії з припинення директором Ізмаїльського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, тобто є посадовою особою, яка несе адміністративну відповідальність за вчинені вищевказаного правопорушення. В лютому 2024 року Головним управлінням проведено документальну перевірку страхувальника щодо дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду, про що складено Акт № 1500-1005-3/32 від 23.02.2024. Перевірка є позаплановою вибірковою у зв`язку з наявністю порушень вимог законодавства. За результатами проведеної перевірки виявлено порушення встановленого порядку використання коштів Фонду, а саме: допомогу по тимчасовій непрацездатності призначено та виплачено за рахунок коштів Фонду по листку непрацездатності №519694, оформленому за час знаходження застрахованої особи на лікуванні, який видано з порушеннями: невірно зазначено ім`я та по батькові особи, не визначена причина непрацездатності, невірна назва страхувальника, відсутня адреса страхувальника, однак з коштів Фонду виплачено 585,36 грн., чим порушено ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105 від 23.09.1999 ( в редакції Закону, що діяла до 01.01.2023). Зазначене порушення є триваючим, оскільки виявити його раніше без проведення перевірки первинних документів Фонду не виявилось можливим. Тобто, з урахуванням вимог ст. 38 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення в зазначеному випадку починає перебіг з дня виявлення порушення з моменту підписання акту перевірки (23.02.2024). Згідно ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня його виявлення. При вирішенні питання про те, чи є адміністративне правопорушення разовим або триваючим, слід виходити з того, що разове правопорушення являє собою єдину дію або короткочасну бездіяльність, єдиний короткочасний акт протиправної поведінки. У свою чергу, триваючими визнаються правопорушення, які почавшись з певної протиправної дії або бездіяльності здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином. Триваючі правопорушення припиняються якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. У зв`язку з цим, триваючими слід вважати порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, юридичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з втратою працездатності, несвоєчасне або не повне їх повернення, оскільки такі правопорушення можуть здійснюватися безперервно шляхом невиконання обов`язку, зокрема щодо неповернення, невідшкодування Фонду сум неправомірних витрат або неналежних до сплати страхових коштів. Головне управління діяло в межах чинного законодавства, а тому підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Пенсійний фонд України є уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління).

Так, в судовому засіданні встановлено, що 23.02.2024 року відповідачем було проведено документальну перевірку страхувальника щодо дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду, про що складено Акт № 1500-1005-3/32 від 23.02.2024 року. Перевірка є позаплановою вибірковою у зв`язку з наявністю порушень вимог законодавства. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення встановленого порядку використання коштів Фонду, а саме: допомогу по тимчасовій непрацездатності призначено та виплачено за рахунок коштів Фонду по листку непрацездатності №519694, оформленому за час знаходження застрахованої особи на лікуванні, який видано з порушеннями: невірно зазначено ім`я та по батькові особи, не визначена причина непрацездатності, невірна назва страхувальника, відсутня адреса страхувальника, однак з коштів Фонду виплачено 585,36 грн., чим порушено ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105 від 23.09.1999 ( в редакції Закону, що діяла до 01.01.2023).

23.02.2024 року відносно голови комісії з припинення - директора Ізмаїльського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за № 26 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 165-5 КУпАП.

За результатами розгляду вказаного протокол про адміністративне правопорушення 01.03.2024 року начальником ГУ ПФ України в Одеській області Буряченком О.Є. винесено постанову № 26 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 165-5 КУпАП.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Разом з тим, частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За змістом наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а з матеріалів адміністративної справи вбачається, що допущені ОСОБА_1 порушення встановленого порядку використання коштів Фонду, а саме: допомогу по тимчасовій непрацездатності призначено та виплачено за рахунок коштів Фонду по листку непрацездатності №519694, оформленому за час знаходження застрахованої особи на лікуванні, який видано з порушеннями: невірно зазначено ім`я та по батькові особи, не визначена причина непрацездатності, невірна назва страхувальника, відсутня адреса страхувальника, мали місце 16.06.2016 року, а постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена 01.03.2024 року, тобто з пропущенням строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП, що є порушенням принципу юридичної визначеності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 90, 243-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: м. Одеса, вул. Канатна, б. 83, код ЄДРПОУ - 20987385) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 01 березня 2024 року за № 26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 165-5 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання.

Текст рішення складено 01 травня 2024 року.

Суддя: О.О.Бурнусус