Справа № 460/454/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/454/24 пров. № А/857/6320/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Кулабухової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі за позовом Виконавчого комітету Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_1 ,

час ухвалення рішення 09.02.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 09.02.2024 року,

в с т а н о в и в :

Виконавчий комітет Рівненської міської ради звернувся в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. від 22.12.2023 про стягнення виконавчого збору у сумі 35448,84грн (ВП №73669273).

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови рішення суду виконане не було, оскільки кошти на рахунок ОСОБА_2 надійшли лише 27.12.2023 року.

Учасники справи в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи, розгляд справи проведено у їхній відсутності без фіксації процесу технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчим комітетом Рівненської міської ради рішення суду у справі №460/11742/21 було добровільно і повністю виконано 29 вересня 2023 року - задовго до відкриття 22 грудня 2023 року виконавчого провадження №73669273.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі №460/11742/21 позов ОСОБА_2 до Рівненського міського голови Третяка Олександра Віталійовича, Виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено: стягнуто з Виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 354488,40 грн.

Рішення суду в частині стягнення суми заробітної плати за один місяць 15122,03 грн допущено судом до негайного виконання. Зазначене рішення набрало законної сили 12 серпня 2023 року.

На виконання рішення у справі №460/11742/21 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 354488,40грн судом 29 серпня 2023 року було видано виконавчий лист №1, стягувачем за яким є ОСОБА_2 , а боржником - Виконавчий комітет Рівненської міської ради.

22.12.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73669273 з виконання виконавчого листа №1, виданого 29 серпня 2023 року Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/11742/21.

22.12.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. у виконавчому провадженні №73669273 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою постановлено стягнути з боржника, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, виконавчий збір у сумі 35448,84грн (а.а.с.5, 6).

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із ч.4 ст.27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Випадки, коли виконавчий збір не стягується визначені ч.5 ст.27 Закону №1404-VIII.

Таким чином, приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, державний виконавець діє правомірно, відповідно до норм чинного законодавства.

Поряд з цим, згідно з ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що виконавчий збір є своєрідною штрафною санкцією майнового характеру за невиконання в добровільному порядку виконавчого документа, а обов`язковою передумовою стягнення виконавчого збору є вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було стверджено, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі №460/11742/21 було виконано відповідачем добровільно 29 вересня 2023року перераховано ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 285363,16грн. Це підтверджується платіжною інструкцією від 29.09.2023 №1141(а.с.8).

Проте, на момент відкриття виконавчого провадження так і но момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, державного виконавця не було повідомлено про виконання боржником рішення суду.

Згідно платіжної інструкції №1141, сума у розмірі 285363,16 грн. надійшла стягувачу ОСОБА_2 27 грудня 2023 року, тобто після відкриття виконавчого провадження. Даний факт стверджується і квитанцією з особистого кабінету Приват Банк стягувача ОСОБА_2 .

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що датою виконання рішення суду слід вважати саме момент зарахування коштів на рахунок стягувача 27 грудня 2023 року, а не дату виставлення казначейству платіжного доручення.

Відтак, оскаржувана постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійник А.Г. від 22.12.2023 про стягнення виконавчого збору у сумі 35448,84грн (ВП №73669273) є правомірною.

Покликання позивача на те, що відповідач взагалі не вправі був виконувати дане рішення суду колегія суддів відхиляє, оскільки таке виходить за предмет спору і в даному процесі постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржується.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відтак, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі № 460/454/24 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову Виконавчого комітету Рівненської міської ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 01 травня 2024 року.