Справа № 520/34159/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

02 травня 2024 р. № 520/34159/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною а скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті серія ПШ №34952 від 02.11.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що під час винесення спірної постанови ПШ №034952 від 02.11.2023 відповідач порушив права позивача, що полягають у неповідомленні ФОП ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи у спосіб визначений Порядком 1567. Внаслідок такого порушення прав позивача, останній був позбавлений права передбаченого п.26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (Порядок затверджено Постановою КМУ від 08.11.2006 року № 1567) бути присутнім при розгляді справи і захищати свої права та інтереси при розгляді відповідачем 02.11.2023 року справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі і надати підтверджуючи документи, що не був автомобільним перевізником. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву відповідач наголосив на тому, що на момент проведення перевірки було встановлено відсутність товарно-транспортної накладної встановленої форми на вантаж та відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (строк дії протоколу, який було надано водієм, закінчився). На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач наголосив на протиправності дій відповідача. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Керуючись Законом України "Про автомобільний транспорт", Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі Порядок № 1567), на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі Відділ) та направлення на перевірку № НР 000942 від 09.10.2023, 13.10.2023 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка на 15 км + 100м. а/д Р-46, "Харків-Суми".

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі Порядок № 422).

Відповідно до пункту 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки MAЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачем.

На момент проведення перевірки було встановлено: - відсутність товарно-транспортної накладної встановленої форми на вантаж; - відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (строк дії протоколу, який було надано водієм, закінчився).

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт № АР 026329 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.10.2023.

Водій зі змістом акту № АР 026329 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.10.2023 був ознайомлений та підписав його, зазначивши: "не згідний".

Повідомленнями № 82190/38/24-23 від 24.10.2023, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 137, позивача було викликано для розгляду справи на 02.11.2023 з 9.00 до 12.00.

За результатами розгляду акту № АР 026329 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.10.2023 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034952 від 02.11.2023 за порушення статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарських санкцій позивач з метою захисту своїх прав звернулась до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. Відповідно до статті 2 Закону України "Про транспорт" нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт", з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Перелік документів згідно ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не є вичерпним.

Судом встановлено, що транспортний засіб належить позивачу на підставі права власності, що підтверджується відомостями із свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Фактично даним транспортним засобом позивач не розпоряджаюся, оскільки транспортний засіб переданий у тимчасове користування іншому суб`єкту господарювання - ФОП ОСОБА_3 на підставі Договору оренди №б/н від 18.08.2023 (нотаріально посвідчений договір) для виконання перевезення вантажу для власних потреб.

Так, ФОП ОСОБА_3 будучи автомобільним перевізником та фактичним розпорядником транспортного засобу здійснювала перевезення вантажу (відходів) на транспортному засобі марки МАЗ (державний номерний знак НОМЕР_2 ) на підставі товарно-транспортної накладної №7 від 13.10.2023.

Під час рейдової перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях було виявлено, що у водія був відсутній документ, який є обов`язковим у розумінні ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та товарно-транспортна накладна або інший документ на вантаж.

За результатами рейдової перевірки посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях було складено Акт перевірки серія АР №026329 від 13.10.2023, в якому інспектори відобразили виявлене правопорушення та кваліфікувати його за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У складеному Акті перевірки серія АР №026329 від 13.10.2023 також інспектори зазначили, що власником транспортного засобу згідно відомостей з свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_1 , однак при цьому не зазначили, що ФОП ОСОБА_3 була фактичним автомобільним перевізником.

Товарно - транспортна накладна №7 від 13.10.2023, як і копія Договору оренди транспортного засобу №б/н від 18.08.2023 надавалися водієм під час перевірки.

Суд бере до уваги посилання позивача на практику Верховного Суду по справі №640/27759/21 від 19.10.2023, в якій Верховний Суд зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядав відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Верховний Суду своїй постанові чітко зазначив, що документи можуть бути надані, як під час перевірки, так і під час розгляду справи.

ФОП ОСОБА_1 не виступав автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Даний факт є ключовим в правовій позиція позивача і обґрунтовується наступними документальними та письмовими доказами та доводами.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно зі статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін: найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Згідно ч. 2 статті 306 Господарського кодексу України суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", чітко регламентовані правовідносини та відповідальність учасників перевезень автомобільним транспортом, чітко встановлює, що застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення вимог Законом України "Про автомобільний транспорт" можливе не до будь-якої особи, а виключно до автомобільного перевізника.

Власник транспортного засобу, тимчасовий користувач, замовник, вантажовідправник, автомобільний перевізник різні за своїм правосуб`єктним змістом особи, і відповідно мають різний ступіть відповідальності, який регламентований різними нормативно-правовими актами.

Отже, відповідач неправомірно застосував абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Зазначені висновки корелюються із висновками викладеними в постанові Верховного Суду по справі №240/22448/20 від 22.02.2023 року.

Щодо твердження позивача про неповідомлення його про дату й час розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 Порядку, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Повідомленнями № 82190/38/24-23 від 24.10.2023, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 137, позивача було викликано для розгляду справи на 02.11.2023 з 9.00 до 12.00. Вказане повідомлення Відповідачем направлялось на адресу позивача, вказану у ЄДРЮОФОП та ГФ.

Відповідно, до даних трекінгу Укрпошти (надаємо), вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено Позивачу 24.10.2023, тобто відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, оскільки вже 26.10.2023 воно знаходилось у точці видачі, а 30.10.2023 воно не було вручене під час доставки.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і довів правомірність його дій.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною а скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті серія ПШ №34952 від 02.11.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, 61022) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 травня 2024 року.

Суддя Н.А. Полях