Справа № 140/3745/21
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 травня 2024 року

м. Київ

справа №140/3745/21

адміністративне провадження №К/990/10277/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., перевіривши клопотання Відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №140/3745/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Управління архітектури та містобудування Луцької міської ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо невидачі громадянину Республіки Польща ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень на нове будівництво п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом на земельній ділянці з кадастровим номером :11:156:0010, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати видати громадянину Республіки Польща ОСОБА_1 умови та обмеження на нове будівництво п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом на земельній ділянці з кадастровим номером :11:156:0010, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Волинський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 19.11.2021 у задоволенні позову відмовив.

За результатами апеляційного перегляду справи, Восьмий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.12.2021 скасував вказане рішення та ухвалив нове, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував наказ Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради № 2/20-1 від 11.03.2021 «Про відмову у видачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, Учительська, 4».

Зобов`язав Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради видати громадянину Республіки Польща ОСОБА_1 умови та обмеження на нове будівництво п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом на земельній ділянці кадастровий номер :11:156:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 із врахуванням висновків апеляційного суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 18.03.2024 надійшла касаційна скарга Відділу охорони культурної спадщини Луцької міської ради, в якій скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі скаржник також заявив клопотання, у якому просив зупинити виконання оскаржуваного судового рішення у цій справі. Мотивуючи подане клопотання, скаржник зауважив, що таке виконання може призвести до хаотичної забудови та неминучих наслідків у вигляді фактичного незаконного будівництва, що у свою чергу унеможливить поворот виконання судового рішення.

Верховний Суд своєю ухвалою від 02.04.2024 відкрив касаційне провадження у цій справі та, серед іншого, встановив десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для надання заперечень щодо поданого скаржником клопотання.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №923, копія вказаної ухвали вручена Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Луцької міської ради 09.04.2024, втім жодних заперечень від нього на адресу суду не надходило.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, де заперечив проти поданого клопотання, зауважуючи, що таке не містить обґрунтованих доводів, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції, а також відсутні докази на підтвердження таких доводів.

Досліджуючи оскаржуване судове рішення та матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно з частинами 1,2 статті 375 КАС України, суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частина 2 статті 375 КАС України).

Верховний Суд зауважує, що розгляд питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з ухваленням оскаржуваних судових рішень.

В свою чергу, для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень необхідна наявність поважних причин, які б давали підстави для ухвалення зазначеного процесуального рішення. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Слід зауважити, що спори, які виникають у сфері охорони культурної спадщини, стосуються захисту суспільного (публічного) інтересу, який протиставляється приватному праву, гарантованому статтею 42 Конституції України, на здійснення підприємницької діяльності, незабороненої законом, та виражається у збереженні та охоронні історико-культурної спадщини світового, загальнонаціонального або місцевого значення.

Охорона культурної спадщини, яка є предметом розгляду у цій справі, є важливим напрямом політики держави, від здійснення якої безпосередньо залежить можливість сталого розвитку суспільства, держави та кожного індивіда. Збереження об`єктів культурної спадщини здійснюється задля можливості їх використання у суспільному житті в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь та є пріоритетним конституційним завданням держави.

Згідно з приписами правових норм національного законодавства і положень актів міжнародного права, ратифікованих Україною, культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон України «Про охорону культурної спадщини» відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.

Водночас Україною взято міжнародне зобов`язання визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства, сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості, визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на її території як в цілому, так і у певних населених пунктах - історичних населених містах України.

Так, згідно із статтею 4 Конвенції про охорону Всесвітньої культурної та природної спадщини (до якої Україна приєдналась у жовтні 1988 року у відповідності до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 04.10.1988 № 6673-ХІ «Про ратифікацію Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини»), кожна держава-сторона цієї Конвенції визнає, що зобов`язання забезпечувати виявлення, охорону, збереження, популяризацію й передачу майбутнім поколінням культурної і природної спадщини, що зазначена у статтях 1 і 2, яка перебуває на її території, покладається насамперед на неї.

Статтею 5 Конвенції про охорону Всесвітньої культурної та природної спадщини передбачено, що Держави - сторони цієї Конвенції з тим, щоб забезпечити якомога ефективнішу охорону і збереження та якомога активнішу популяризацію культурної і природної спадщини, розміщеної на її території, прагнуть в умовах, властивих кожній країні, зокрема, вживати відповідних правових, адміністративних і фінансових заходів щодо виявлення, охорони, збереження, популяризації й відновлення цієї спадщини.

В контексті наведеного слід наголосити, що з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України та на виконання статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», Кабінет Міністрів України своєю постановою від 26.07.2001 № 878 затвердив Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), до якого, в тому числі, внесено місто Луцьк.

Як вказано вище, у цій справі Восьмий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.12.2021 зобов`язав Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради видати громадянину Республіки Польща ОСОБА_1 умови та обмеження на нове будівництво п`ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом на земельній ділянці кадастровий номер :11:156:0010, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Водночас, мотивуючи подання касаційної скарги у цій справі, скаржник, серед іншого, зауважив, що згадана вище земельна ділянка знаходиться в зоні охорони археологічного культурного шару ІІ категорії та входить до зони регулювання забудови ЗРЗ-9 відповідно до історико-архітектурного культурної спадщини та меж і режимів використання історичних ареалів, затвердженого наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 01.04.2021 №242.

Зокрема, скаржник стверджує, що містобудівні умови та обмеження спричинять негативні наслідки для містобудівного середовища та оточеної історичної забудови кварталу.

Таким чином, оцінюючи оскаржувану постанову, предмет спору та обставини справи, Верховний Суд зазначає про наявність у цій справі підстав, що можуть призвести до допущення порушень прав, свобод та законних інтересів учасників справи та третіх осіб в разі нездійснення судом такого процесуального заходу як зупинення виконання оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 340, 375 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Зупинити виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 у справі №140/3745/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди - до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

В.М. Шарапа,

Суддя Верховного Суду