Справа № 380/17746/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/17746/23 пров. № А/857/20828/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження від 17 жовтня 2023 року, прийняте суддею Брильовським Р.М. у місті Львові, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» до Львівської митниці про визнання протиправними дії та скасування рішення, -

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю «Левітрейд» (далі позивач, ТОВ «Левітрейд») звернулося з позовом до Львівської митниці (далі відповідач, митниця), у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача за № UA209000/2023/900052/1 від 30 січня 2023 про коригування митної вартості та визнати протиправною та скасувати картку відмови № UA209170/2023/000344 від 30 січня 2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 у справі №380/17746/23 позовну заяву задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці № UA209000/2023/900052/1 від 30 січня 2023 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/000344 від 30 січня 2023.

На адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 24352,00 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 заяву представника задоволено частково. Стягнуто з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу. Зазначає, що дана справа є справою незначної складності. Вважає, що стягнута з відповідача сума витрат на правничу допомогу є явно завищеною.

Просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове, якими відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Суд першої інстанції з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності, фактичних обставин справи задовольнив вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, із заявлених 24 352,00 грн.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів, позивач, обґрунтовуючи понесені витрати на правову допомогу, подав суду: рахунок № 67 від 31 серпня 2023; акт № 68 від 31 серпня 2023; платіжна інструкція № 10129 від 15 вересня 2023; рахунок № 57 від 31 липня 2023; акт № 56 від 31 липня 2023; платіжна інструкція № 9823 від 09 серпня 2023.

За даними перелічених доказів позивачу надано професійну правничу допомогу за обсягом послуг: правовий аналіз товаросупровідних документів, оскаржуваних рішень, вантажних митних декларацій (2 години); проаналізовано правильність розрахунку митної вартості товару згідно даних документів (0,5 години); скеровано адвокатський запит до Львівської митниці ДМС щодо надання документів, що слугували підставою для застосування резервного методу визначення митної вартості (1 година); зібрано додаткові документи у позивача та проаналізовано їх зміст (2 години); підготовлено текст проекту позовної заяви (6 год); подано позовну заяву через підсистему «Електронний суд» (1 година), участь у 2 судових засіданнях. Понесені витрати на професійну правничу допомогу склали 24352,00 грн.

Необхідно зазначити, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд першої інстанції врахував критерії, визначені частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, врахував складність справи, та дійшов висновку що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 5000,00 грн.

При цьому суд зауважує, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає що такі зроблені з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат.

Суд зауважує, що предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Окрім цього, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ.

Позивачем до матеріалів справи було долучено невелику кількість первинних документів.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції прийняте з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат.

Крім того, апеляційний суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним і при ухваленні оскаржуваного судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 380/17746/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар