Справа № 160/33545/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
21.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Рівненської митниці, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000169/2 від 17.11.2023;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000237 від 17.11.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з метою митного оформлення товарів подав до Рівненської митниці електронну митну декларацію. Позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України (далі МК України). Відповідач, не здійснивши повну перевірку відомостей, що містяться в наданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість та правильність розрахунку, здійсненого декларантом, не упевнившись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також за відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною контракту, наведених у ст. 58 МК України, прийняв оспорюване рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості резервним методом, згідно з положеннями ст. 64 МК України. При цьому, позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до ст. 53 МК України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту. Натомість, всі вказані у спірному рішенні зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості. Таким чином, не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
09.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №828/24), в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що під час здійснення Рівненською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатам розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості.
10.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №1094/24), в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив Рівненської митниці є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом також встановлено, що 25.10.2018 між ТОВ «АВ метал груп» та GRAHAM INDUSTRIAL CO., LIMITED, Китай, було укладено Контракт поставки №GRAHAM-AV-25/10/2018.
У митній декларації митну вартість товару визначено (за основним методом) за ціною контракту.
Митниця направила ТОВ «АВ метал груп» повідомлення, відповідно до якого за результатами опрацювання всіх поданих декларантом документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
- в сертифікаті якості від 03.09.2023 б/н, виданого FOSHAN RUNTIAN METAL PRODUCT CO., LTD, зазначені комерційні інвойси від 03.09.2023 №№ AV052-1, AV052-2, AV052-3, контракт від 25.10.2018 №GRAHAM-AV-25/10/2018 за замовленням AV METAL GROUP LTD. Разом з цим відповідно до інвойсу 03.09.2023 № AV052-1 та контракту від 25.10.2018 № GRAHAM-AV-25/10/2018 продавцем товару є GRAHAM INDUSTRIAL CO., LIMITED, а проформа-інвойс від 14.06.2023 № AV052 містить інформацію про виготовлення товару для GRAHAM INDUSTRIAL CO.,LIMITED;
- до митного оформлення товарів надано декларантом комерційні рахунки, що стосуються імпортованих товарів від 03.09.2023 № AV052 та від 03.09.2023 №AV052-1. При цьому, інвойс від 03.09.2023 № AV052 заявлено під кодом документу 0325 як проформа-рахунок;
- до митного оформлення надано коносамент від 04.09.2023 № 273447053, згідно якого відправником товару є SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD, що не кореспондується з відомостями про відправника товарів, заявлених за митною декларацією;
- додатково наданий банківський платіжний документ на оплату океанського фрахту від 18.10.2023 б/н на суму 4675,00 USD, що не кореспондується з рахунком від 15.10.2023 №BW23080446В;
- додатково наданий банківський платіжний документ на оплату океанського фрахту від 18.10.2023 б/н містить посилання на інвойс №BW23090519В, який до митного оформлення не наданий;
- додатково наданий Акт звірки взаємних розрахунків станом за період січень 2023 р. жовтень 2023 р. не містить підписів представників ТОВ «АВ метал груп» та відміток GRAHAM INDUSTRIAL CO.,LIMITED;
- додатково наданий документ під кодом документа « 3011» позиціонується декларантом як виписка з бухгалтерської документації. Разом з цим, даний документ не містить відомостей про того, хто склав його.
У зв`язку із виявленими розбіжностями Рівненська митниця зобов`язала позивача у 10-денний термін надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) банківські платіжні документи, що підтверджують оплату заявленого до митного оформлення товару; 4) документ від 06.04.2018 № НОМЕР_1 який зазначений в гр. 44 МД підкодом документа « 4301»; 5) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято: рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000169/2 від 17.11.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000237 від 17.11.2023.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості резервний метод.
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
Відтак, правомірність прийнятих відповідачем рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами частин 1 та 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів, яке прийнято Рівненською митницею фактично обґрунтоване тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Таким чином суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 3 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як встановлено зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарів, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Як визначено у ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості товарів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі №21-591а15).
У свою чергу, декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
При цьому суд також звертає увагу на наступне.
Як вже встановлено судом, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалася на підставі Контракту №GRAHAM-AV-25/10/2018 від 25.10.2018, укладеного між ТОВ «АВ метал груп» та GRAHAM INDUSTRIAL CO., LIMITED, Китай.
Щодо тверджень Рівненської митниці про невідповідність інформації про постачальника та виробника товарів у наданих позивачем до митного оформлення документах, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 Контракту (в редакції Додаткової угоди №6 від 31.12.2021) компанія GRAHAM INDUSTRIAL CO., LTD (постачальник) поставляє, а ТОВ «АВ метал груп» (покупець) купує нержавіючий металопрокат в асортименті (товар) відповідно до проформи, інвойсу, що є невід`ємними частинами Контракту.
Разом з тим, відповідно до п. 2 Контракту (в редакції Додаткової угоди №6 від 31.12.2021) якість товару повинна відповідати встановленим в Україні або технічним умовам заводів-виробників та підтверджується сертифікатами якості вказаних заводів.
Таким чином, Контрактом не передбачається, що поставці підлягає товар, виробником якого виступає саме компанія GRAHAM INDUSTRIAL CO., LTD.
Виробником товару, визначеного в проформі-інвойсі № AV052 від 14.06.2023 та інвойсі (комерційному інвойсі) № AV052-1 від 03.09.2023 є компанія FOSHAN RUNTIAN METAL PRODUCT CO., LTD.
В проформі-інвойсі № AV052 від 14.06.2023 зазначено, що товар виробляється компанією FOSHAN RUNTIAN METAL PRODUCT CO., LTD для GRAHAM INDUSTRIAL CO., LTD.
На виконання умов Контракту, постачальником (експортером, компанією GRAHAM INDUSTRIAL CO., LTD) за Контрактом поставки № GRAHAM-AV-25/10/2018 від 25.10.2018 для підтвердження якості відповідного товару надано ТОВ «АВ метал груп» сертифікат якості виробника, тобто сертифікат, виданий компанією FOSHAN RUNTIAN METAL PRODUCT CO., LTD.
Таким чином, жодні неточності, розбіжності або помилки в наданих позивачем до митного оформлення документах, зокрема в частині визначення постачальника та виробника товару відсутні; а зауваження відповідача є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо надання позивачем до митного оформлення трьох комерційних документів з різними реквізитами, суд зазначає наступне.
Відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що згідно наданих до митного оформлення документів, до імпортованої партії товарів мають відношення три комерційні документи з різними реквізитами інвойс від 09.09.2023 № AV052, інвойс від 03.09.2023 № AV052 та від 03.09.2023 № AV052-1.
Відповідно до умов Контракту асортимент та ціна товару, що підлягав поставці, попередньо були визначені у проформі - інвойсі № AV052 від 14.06.2023.
У подальшому загальна кількість та вартість товару, що постачається відповідно до проформи-інвойсу № AV052 від 14.06.2023 були уточнені в інвойсі (комерційному інвойсі) № AV052 від 03.09.2023.
Товар, визначений в проформі-інвойсі № AV052 від 14.06.2023 та комерційному інвойсі № AV052 від 03.09.2023, поставлявся декількома партіями (контейнерами), на кожну з яких було оформлено окремий комерційний інвойс, а саме: інвойс № AV052-1 від 03.09.2023, інвойс № AV052-2 від 03.09.2023 та інвойс № AV052-3 від 03.09.2023.
Комерційний інвойс № AV052 від 09.09.2023 відповідає за своїм змістом комерційному інвойсу № AV052 від 09.09.2023, не є ще одним додатковим документом, пов`язаним з товаром, що декларується, та не створює жодних суперечностей та невизначеностей, у зв`язку з чим, суд вважає зазначені вище зауваження Рівненської митниці безпідставними.
Щодо невідповідності інформації про відправника товарів, заявлених за митною декларацією, суд зазначає таке.
Відповідач зазначив про те, що до митного оформлення надано коносамент від 04.09.2023 № 273447053, згідно якого відправником товару є SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD, що не кореспондується з відомостями про відправника товарів, заявлених за митною декларацією.
Суд зазначає, що між ТОВ «АВ метал груп» та компанією SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD укладено договір (контракт) №0106-BW від 01.06.2022, відповідно до якого SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD (виконавець) надає ТОВ «АВ метал груп» (замовник) транспортно-експедиторські послуги у портах, організовує перевалку і перевезення вантажів морським транспортом, а також інформаційно-консультаційні послуги з опрацювання оптимальних маршрутів перевезень та інших послуг.
Саме як експедитор, який здійснював організацію морських перевезень вантажів позивача, компанія SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD зазначена в коносаменті від 04.09.2023 № 273447053. При цьому, SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD не є виробником або постачальником імпортованих позивачем товарів.
Відтак, в документах, наданих позивачем до митного оформлення, відсутні будь-які суперечності та неточності, у зв`язку з чим, суд вважає вказані вище зауваження митниці необґрунтованими.
Щодо документального підтвердження умов оплати за поставлений товар суд зазначає таке.
Із зазначеними твердженнями відповідача суд не погоджується, з огляду на таке.
Кількість та вартість товару, що підлягав поставці на виконання проформи-інвойсу №AV052 від 14.06.2023 було уточнено в комерційному інвойсі №AV052 від 03.09.2023 на суму 154005,61 доларів США.
На підставі вказаного комерційного інвойсу позивачем було здійснено оплату за товар на суму 154005,61 доларів США, що підтверджується наданими до митного оформлення платіжними дорученнями №16 від 15.06.2023, № 50 від 14.08.2023 та № 93 від 13.10.2023.
Фактична вартість товару, поставка якого була здійснена за проформою-інвойсом №AV052 від 14.06.2023, визначена в комерційних інвойсах №AV052-1, №AV052-2 та №AV052-3 від 03.09.2023, та склала 154165,96 доларів США, тобто на 160,35 доларів США більше, ніж було сплачено позивачем на підставі комерційного інвойсу №AV052 від 03.09.2023. Про домовленість щодо сплати цієї різниці в 160,35 доларів США разом з оплатою наступних партій товару за Контрактом, що існувала у позивача з постачальником товару, позивач повідомляв митний орган у листі №10/11 від 10.11.2023. Окрім того, позивач надав відповідачу акт звірки взаємних розрахунків за Контрактом, на підтвердження того, що на дату відвантаження товару, що декларується, існувала переплата позивача за Контрактом, а тому відсутні порушення позивачем умов оплати за товари, що надані до митного оформлення, а зауваження митного органу не мають свого підтвердження.
З огляду на викладене, суд критично оцінює вказані вище зауваження Рівненської митниці щодо підтвердження умов оплати за поставлений товар.
Вказане зауваження є формальним та, з огляду на те, що усі інші документи, надані позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару, оформлені належним чином, кореспондуються між собою та не містять протиріч, не може бути підставою для відмови митного органу у визначенні митної вартості товарів позивача за ціною контракту.
Відповідачем не обґрунтовано, яким чином виявлена неточність впливає на підтвердження числового значення митної вартості заявлених до митного оформлення товарів позивача.
Окрім того, суд наголошує на тому, що у визначеному в ч. 2 ст. 53 МК України переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів та які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості, відсутня експортна митна декларація країни відправлення, а також внутрішні документи країни відправлення, що створюються для виконання митних та податкових формальностей країни експортера.
Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення, зазначивши: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердженням митної вартості товару».
Позивачем митному органу було надано усі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, що підтверджують митну вартість товару.
Щодо зауважень відповідача про те, що додатково наданий банківський платіжний документ на оплату океанського фрахту від 18.10.2023 б/н на суму 4675,00 доларів США, що не кореспондується з рахунком від 15.10.2023 №BW23080446В, суд зазначає таке.
Згідно з рахунком від 15.10.2023 № BW23080446В на користь компанії SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD повинна була бути здійснена оплата за океанський фрахт в сумі 3900,00 доларів США.
Відповідно до призначення платежу, зазначеного в платіжному документі від 18.10.2023 б/н на суму 4675,00 доларів США було здійснено оплату на користь компанії SHENZEN BETTERWAY INTERNATIONAL FREIGHT FORWARDING CO. LTD за декількома рахунками, а саме: за контрактом №0106-ВW від 01.06.2022 та рахунком (інвойсом) № BW23090519B сплачено 775,00 доларів США, а за рахунком (інвойсом) №BW23080446В 3900,00 доларів США.
Таким чином, жодні порушення та неточності щодо підтвердження належної оплати за океанський фрахт у наданих до митного оформлення документах відсутні.
Також, у спірному рішенні митний орган зазначив про те, що додатково наданий банківський платіжний документ на оплату океанського фрахту від 18.10.2023 б/н містить посилання на інвойс № BW23090519В, який до митного оформлення не наданий.
Крім того, суд зазначає, що зауваження митниці про те, що додатково наданий акт звірки взаємних розрахунків станом за період січень 2023 р. жовтень 2023 р. не містить підписів представників ТОВ «АВ метал груп» та відміток GRAHAM INDUSTRIAL CO., LTD не є підставою для відмови в прийнятті визначеної позивачем митного вартості товарів, оскільки наявність або відсутність відповідних відміток у вказаному документі впливає лише на відносини, що склалися між сторонами Контракту, а акт звірки не є обов`язковим для надання до митного оформлення товару документом.
Разом з тим, суд зазначає, що твердження відповідача про те, що додатково наданий документ під кодом документа « 3011» позиціонується декларантом як виписка з бухгалтерської документації, але даний документ не містить відомостей про того, хто склав його, не відповідає дійсності. Вказаний документ складено на фірмовому бланку ТОВ «АВ метал груп» за підписом головного бухгалтера ТОВ «АВ метал груп», а також, за текстом міститься посилання на те, що дану інформацію повідомляє ТОВ «АВ метал груп».
За наведених обставин, зазначені вище зауваження Рівненської митниці є безпідставними.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 у справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.
Суд також не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Зважаючи на викладене, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неможливості перевірки митної вартості товарів.
Інші підстави, зазначені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МК України.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом митної вартості, що відповідно до приписів МК України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Приймаючи до уваги, що наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньою для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Виходячи з наведеного суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів, не є підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи те, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавали можливості встановити всі складові митної вартості товарів, мали розбіжності або виправлення, спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не можуть вважатися обґрунтованими та правомірними.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Yvonne van Duyn v.Home Office» зазначив, що «принцип юридичної визначеності» означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на «принцип юридичної визначеності», держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
За таких обставин, оскарспірні рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим адміністративним позовом, у сумі 4294,40 грн підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000169/2 від 17.11.2023.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Рівненської митниці №UA204000/2023/000237 від 17.11.2023.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 26.02.2024.

Суддя О.В. Царікова