Справа № 300/474/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" травня 2024 р. справа № 300/474/24
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган податкової служби, орган Державної податкової служби, податковий орган, ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023.
За переконанням позивача, вищезгадані оскаржувані акти сформовані всупереч передбаченому податковим законодавством порядку, оскільки на дату їх прийняття тривав судовий розгляд адміністративної справи за №300/4179/23 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень (надалі по тексту також ППР) за №001273/0706 від 09.03.2023, яким застосовано штрафні санкції в сумі 6 800 гривень та за №001270/0706 від 09.03.2023, яким застосовано штрафні санкції в сумі 150 060,75 гривень.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області за №001270/0706 від 09.03.2023, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 300 гривень.

Як стверджує позивач, станом на час оформлення податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023 про сплату податкового боргу в розмірі 149 999,25 гривень та рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023, рішення суду першої інстанції у адміністративній справі за №300/4179/23 не набрало законної сили, відтак відповідач не був вправі формувати та надсилати податкову вимогу до настання такої події.

Крім того, позивач вказує, що станом на 09.10.2023, у розумінні Податкового кодексу України (надалі по тексту також ПК України, Кодекс) грошове зобов`язання не було узгодженим, а отже податковий борг не виник, відтак не виникло і право податкової застави. Зазначає, що оскільки рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023 є похідним від податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023, то в силу протиправності винесення останньої, рішення про опис майна за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023 так само підлягає скасуванню. З наведених підстав просила позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Одночасно судом витребувано у сторін письмові докази, необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.19-20).

Головне управління ДПС у Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву від 05.02.2024 за №1643/5/09-19-13-04-09, який разом з письмовими доказами надійшов на адресу суду 06.02.2024 (а.с.24-40). З доводами позивача, викладеними у позовній заяві, відповідач не погоджується, вказує на безпредметність заявленого позову й відтак просить суд відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідач не заперечує того факту, що станом на день формування та направлення оскаржуваних актів індивідуальної дії, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у адміністративній справі №300/4179/23, яким позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, не набрало законної сили.

Тим не менш, вказує, що згідно відомостей з реєстру податкових вимог податкового органу податкова вимога за №0-0919 від 09.10.2023 по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відкликана 13.10.2023 на підставі пункту 60.2 статті 60 ПК України, а рішення про опис майна за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023 є похідним від вищезгаданої податкової вимоги, відтак теж не створює для позивача правових обов`язків.

ГУ ДПС у Івано-Франківській області стверджує, що оскільки ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №300/4179/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою податкового органу, то зобов`язання, визначені оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями і втілені у податковій вимозі за №0-0919 від 09.10.2023 та рішенні про опис майна за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023, слід вважати відкоригованими та погашеними до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 із присвоєним реєстраційним номером платника податків з 01.02.2018 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Головному управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів, свідченням чого є відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.5).

Судом, із відомостей Автоматизованої системи діловодства Івано-Франківського окружного адміністративного суду та публічних даних Єдиного державного реєстру судових рішень (із повним доступом) з`ясовано, що в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду в 2023 році за позовом ФОП ОСОБА_1 перебувала справа за №300/4179/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113564629).

В описовій і мотивувальній частині рішення від 19.09.2023 зазначено (зафіксовано) наступні обставини:

"Відповідно до підпункту 80.2.2, підпункту 80.2.5, підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін і граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області видано наказ №318-п від 21.02.2023 "Про проведення фактичної перевірки", яким призначено проведення фактичної перевірки в магазині-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт господарювання ОСОБА_1 з 21.02.2023.

На підставі наказу №318-п від 21.02.2023 та направлень на перевірку від 21.02.2023 за №525 та №526, працівники Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 21.02.2023 прибули для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 . В направленнях міститься підпис ФОП ОСОБА_1 про проведення фактичної перевірки та отримання наказу на право проведення перевірки.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки за №090070 від 21.02.2023, згідно якого встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства, зокрема:

продаж алкогольних напоїв на території Івано-Франківської області в заборонений час згідно наказу Івано-Франківської військової адміністрації №12 від 04.04.2022;

порушення форми та змісту розрахункового документа;

проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів;

проведення розрахункової операції на неповну суму покупки із застосуванням РРО;

порушення порядку ведення обліку товарних запасів.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 09.03.2023 №001273/0706, яким за порушення статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" (зі змінами та доповненнями) (продаж алкогольних напоїв в заборонений час) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6800 грн. (а.с.9).

податкове повідомлення-рішення від 09.03.2023 №001270/0706, яким за порушення пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (надання розрахункового документу невстановленої форми, не забезпечення при реалізації підакцизних товарів використання режиму програмування найменування товару, порушення ведення обліку товарних запасів) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 150 060,75 гривень (а.с.10)."

Зазначені ППР разом із розрахунком фінансових санкцій до акту фактичної перевірки №1017/09/18/РРО/ НОМЕР_1 від 21.02.2023 направлені позивачу листом за №2938/6/09-19-07-06 від 09.03.2023 (а.с.31,39-40), згідно відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, одержані нею 16.03.2023 (а.с.38).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до Державної податкової служби України зі скаргою, в якій просила зазначені вище податкові повідомлення-рішення скасувати з підстав недотримання вимог чинного законодавства при їх винесенні.

За результатами розгляду скарги рішенням за №14052/6/99-00-06-03-02-06 від 02.06.2023 Державна податкова служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення за №001273/0706 від 09.03.2023, скасувала податкове повідомлення-рішення за №001270/0706 від 09.03.2023 у частині 61,50 грн. застосованих штрафних санкцій за кожне наступне порушення щодо роздрукування через РРО розрахункових документів невстановленої форми, в іншій частині зазначене ППР залишила без змін, відтак скаргу ФОП ОСОБА_1 задовольнила частково (а.с.11-14).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення такими, що винесені всупереч вимогам законодавства, позивач звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування зазначених ППР".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 відкрито провадження у адміністративній справі за №300/4179/23.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області за №001270/0706 від 09.03.2023, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 300,00 гривень.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області сформовано та направлено позивачу податкову вимогу за №0-0919 від 09.10.2023, згідно якої у ФОП ОСОБА_1 станом на 08.10.2023 наявний податковий борг в розмірі 149 999,25 гривень, який необхідно сплатити (а.с.7).

До податкової вимоги було долучено детальний розрахунок суми податкового боргу (зворотній бік а.с.7), за яким податковий борг позивача в розмірі 149 999,25 гривень складається виключно зі штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Додатково позивачу направлено рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023 (а.с.8).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області щодо формування та направлення податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023, рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим обов`язком в розумінні вимог статті 36 вказаного Кодексу визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно приписів пункту 38.1. і 38.3. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 15.1 статті 15 Кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Так, підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов`язання, в розумінні підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, є сумою коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як визначено підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків на виконання пункту 57.3 статті 57 цього Кодексу, зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 2 Розділу ІІ "Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610 (надалі по тексту також Порядок №610), податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Як встановлено пунктом 3 Розділу ІІ Порядку №610, протягом періоду оскарження платником податків відповідно до статті 56 ПК України суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів, податкова вимога з податку, що оскаржується, не формується та не надсилається, а сума такого грошового зобов`язання вважається неузгодженою.

Абзацом 4 підпунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 255 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до частини 1 статті 295 КАС України подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Системний аналіз вищенаведених норм Податкового кодексу України свідчить про те, що податкова вимога формується контролюючим органом лише у випадку несплати узгодженої суми податкових зобов`язань.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, податковий борг, зазначений відповідачем у вимозі від 09.10.2023, виник на підставі податкового повідомлення-рішення за №001270/0706 від 09.03.2023, який позивачем оскаржено до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Станом на дату формування та направлення позивачу податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі за №300/4179/23 не набрало законної сили.

Дана обставина сторонами не заперечується.

Відтак, оскільки позивач розпочав процедуру судового оскарження рішення контролюючого органу, а саме ППР за №001270/0706 від 09.03.2023, то грошові зобов`язання за даним податковим повідомленням-рішення станом на дату формування та направлення позивачу податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023, у розумінні Податкового кодексу України, вважаються неузгодженими, що виключає у відповідача правових підстав для формування та надіслання платнику податків ФОП ОСОБА_1 такої податкової вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про передчасність винесення податкової вимоги Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку доводам відповідача стосовно відкликання оскаржуваної податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023 на підставі пункту 60.2 статті 60 ПК України, внаслідок чого вимога вважається "відкоригованою" та погашеною до дня набрання судовим рішенням законної сили, й відтак не створює у позивача обов`язку щодо сплати такого податкового боргу, суд зазначає таке.

Матеріали справи містять витяг з реєстру податкових вимог, з якого судом встановлено, що податкова вимога за №0-0919 від 09.10.2023 була відкликана 13.10.2023 з підстави погашення податкового боргу (а.с.29).

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (підпункт 14.1.152, пункт 14.1 статті 14 ПК України).

За змістом підпункту 60.1.1 пункту 60.1. статті 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Згідно пункту 60.2 статті 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Пунктом 1 Розділу VI Порядку №610 визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі.

Суд зазначає, що попри наявність відмітки про погашення податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у реєстрі податкових вимог, станом на 13.10.2023, жодною зі сторін не надано суду належних доказів підтвердження сплати суми такого податкового боргу, а саме платіжних документів, квитанцій тощо.

Більше того, суд звертає увагу відповідача, що Податковий кодекс України не передбачає процедури коригування податкової вимоги, що мала б наслідком її відкликання, а також не встановлює такої умови відкликання податкової вимоги як "погашення до дня набрання судовим рішенням законної сили".

Таким чином, доводи відповідача стосовно безпредметності заявленого позову з підстав відсутності правових наслідків для позивача у зв`язку з відкликанням податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023, судом відхиляються, оскільки в розумінні Податкового кодексу України відкликання такої податкової вимоги не відбулось.

Поряд з вказаним, незважаючи на сформований висновок у даній справі, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Як вже встановлено, під час розгляду даної справи (№300/474/24), після подання адміністративного позову, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 залишено без змін рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі №300/4179/23, яким визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №001270/0706 від 09.03.2023, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 300,00 гривень.

У контексті наведеного варто звертає увагу, що за змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Із вказаного слідує, що на час ухвалення рішення у даній справі (№300/474/24), решта зобов`язань, визначених рішенням №001270/0706 від 09.03.2023 з урахуванням рішення Державної податкової служби України за №14052/6/99-00-06-03-02-06 від 02.06.2023, в сумі 146 699,25 гривень є узгодженими та в розумінні ПК України визнається податковим боргом позивача.

Абзацом 3 пункту 2 Розділу V Порядку №610 визначено, що податковий керуючий вносить відповідні дані до реєстру податкових вимог та долучає до справи платника податків, серед іншого, якщо податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або податкова вимога, якою визначена сума податкового боргу, скасовується чи змінюється податковим органом та/або судом, - примірник (копію) такого рішення податкового органу та/або суду.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (абзац 2 пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України)

Згідно з пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що грошові зобов`язання підлягають сплаті протягом десяти днів саме з дня їх узгодження, а не отримання нового податкового повідомлення-рішення, яким за результатами судового оскарження фактично фіксується сума узгодженого грошового зобов`язання, правомірність нарахування якого підтверджена судом. Тоді як, норми Податкового кодексу України хоча і передбачають направлення нового податкового повідомлення-рішення у випадку зменшення в судовому порядку суми грошового зобов`язання, однак, воно має інше юридичне значення та наслідки. Зокрема, на таке рішення не розповсюджується процедура узгодження грошового зобов`язання та/або виникнення права на його повторне оскарження.

Така ж правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду, зокрема від 28 жовтня 2022 року у справі №200/5487/21, від 12 серпня 2021 року у справі №804/3114/16, від 07 грудня 2020 року у справі №826/15527/17, від 31 жовтня 2023 року у справі №826/9086/17, від 22 лютого 2024 року у справі №813/4825/17.

Суд доходить висновку про застосовність вищевикладеної позиції Верховного Суду до спірних правовідносин, що склалися у даній адміністративній справі.

З приводу не направлення відповідачем нової податкової вимоги, яка містить зменшений податковий борг в сумі 146 699,25 гривень, що, з урахуванням рішення Державної податкової служби України за №14052/6/99-00-06-03-02-06 від 02.06.2023, склався за результатом судового розгляду у справі №300/4179/23, як підстави виникнення у позивача обов`язку зі сплати такого боргу, необхідно зазначити наступне.

Як встановлено пунктом 60.4 статті 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

За змістом абзацу 3 пункту 1 Розділу VI Порядку №610, податкова вимога вважається відкликаною з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену податковим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі.

З матеріалів справи судом не встановлено, що на ім`я ФОП ОСОБА_1 сформована та направлена нова податкова вимога за наслідком набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 у справі №300/4179/23, якою визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення №001270/0706 від 09.03.2023, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 300,00 гривень.

В контексті вказаного варто відзначити наступне.

Так, описова і мотивувальна частина рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі №300/4179/23 містить такі зафіксовані обставини та аргументи суду:

- "Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій ГУ ДПС визначило суму штрафних санкцій за перше порушення, що мало місце 28.01.2022 на суму 102,00 гривень, виходячи із розрахунку 100 відсотків від вартості реалізованого товару та за наступні порушення в сумі 141 558,75 гривень, виходячи із розрахунку 150 відсотків вартості проданих товарів на суму 943 372,50 гривень (а.с.14).

Доводів про незгоду зі здійсненим розрахунком штрафних санкцій позивач не висловлювала, відповідно, правильність такого не перевіряється.

Застосовуючи вказаний висновок до правовідносин, які виникли у цій справі, суд доходить висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 141 660,75 гривень на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме відсутності у фіскальному чеку цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої. Отже, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення №001270/0706 від 09.03.2023 відсутні.";

- "Враховуючи зазначене, контролюючим органом застосовано штрафні санкції за порушення пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в сумі 5 100,00 гривень, згідно податкового повідомлення-рішення №001270/0706 від 09.03.2023 (а.с.13-14)".

Із вказаного слідує, що при оцінці фактичних обставин суд залишив чинним/правомірним застосування штрафних санкцій в сумах 141 660,75 гривень та 5 100,00 гривень, всього 146 760,75 гривень, визнавши при цьому протиправним застосування таких санкцій на суму 3 300,00 гривень, що в загальному входили до складу 150 060,75 гривень санкцій, визначених у рішенні №001270/0706 від 09.03.2023.

Втім, суд у даній справі (№300/474/24) зважає на те, що при ухваленні рішенні у справі №300/4179/23 не було враховано рішення Державної податкової служби України за №14052/6/99-00-06-03-02-06 від 02.06.2023, з урахуванням якого відповідач сформував оскаржувану податкову вимогу за №0-0919 від 09.10.2023 на суму податкового боргу в розмірі 149 999,25 гривень.

Так, коментованим рішенням Державна податкова служба України скасувала податкове повідомлення-рішення за №001270/0706 від 09.03.2023 у частині 61,50 гривень, та при цьому контролюючий орган виходив із наступного:

- "Водночас, у розрахунку фінансових санкцій до акту перевірки, ГУ ДПС в Івано-Франківській області зазначено, зокрема, суму штрафної санкції у розмірі 141 558,75 гривень, за кожне наступне вчинене порушення щодо роздрукування через РРО розрахункових документів невстановленої форми, яка на 61,50 гривень (141 558,75 гривень 141 497,25 гривень) більше, ніж відповідна сума штрафної санкції з урахуванням інформації, наведеної у акті перевірки та у розрахунку фінансових санкцій до акту перевірки";

- "Враховуючи вищевикладене і керуючись главою 4 Кодексу, ДПС залишає без змін ППР ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 09.03.2023 за №001273/0706, скасовує ППР ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 09.03.2023 за №001270/0706 у частині 61,50 гривень застосованих штрафних санкцій за кожне наступне порушення щодо роздрукування через РРО розрахункових документів невстановленої форми."

Відтак, сума грошового зобов`язання за рішенням від 09.03.2023 за №001273/0706 зменшена з 150 060,75 гривень до 149 999,25 гривень за наслідками оскарження до Державної податкової служби України (150 060,75 60,50 = 149 999,25) та з 149 999,25 гривень до 146 699,25 гривень за наслідками процедури судового оскарження у справі №300/4179/23 (149 999,25 3 300,00 = 146 699,25), остаточне значення якого в розмірі 146 699,25 гривень з 04.04.2024 в розумінні ПК України є узгодженим та оновленим податковим боргом позивача.

Відтак, суд доходить висновку, що податкова вимога за №0-0919 від 09.10.2023, станом на час ухвалення рішення у даній справі, не є відкликаною, хоч і містить податковий борг, що існував станом на час прийняття рішення Державної податкової служби України за №14052/6/99-00-06-03-02-06 від 02.06.2023 та ухвалення рішення суду у справі №300/4179/23, і який скоригований останніми до стану узгодженого зобов`язання в розмірі 146 699,25 гривень.

За змістом пункту 60.5 статті 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Аналогічно, абзацом 4 пункту 1 Розділу VI Порядку №610 встановлено, що податкова вимога вважається відкликаною у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

Суд звертає увагу, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 у справі №300/4179/23, котра на дату ухвалення рішення у цій справі, набрала законної сили, визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення №001270/0706 від 09.03.2023 частково, а саме в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 300,00 гривень.

Отже, сума грошового зобов`язання, визначена оскаржуваною ППР, становила 150 060,75 гривень, в той час як податкова вимога за №0-0919 від 09.10.2023, містить суму податкового боргу у розмірі 149 999,25 гривень.

Таким чином, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, скасовано суму податкового боргу, визначену у направленій до ФОП ОСОБА_1 податковій вимозі частково у розмірі 3 300,00 гривень, а матеріали справи не містять відомостей, котрі б свідчили про скасування решти суми грошового зобов`язання, визначеного такою податковою вимогою, суд доходить висновку про не відкликання податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023, станом на дату ухвалення рішення у цій справі, а також про наявність у позивача обов`язку зі сплати податкового боргу у сумі 146 699,25 гривень.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до підпункту 59.5 пункту 59 ПК України, зменшення податкового боргу платника податків, котрому було попередньо надіслано (вручено) податкову вимогу, не має наслідком відсутності обов`язку його сплати, адже погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Разом з тим, так як рішення суду у справі №300/4179/23 набрало законної сили 04.03.2024 то у позивача із вказаної календарної дати виник обов`язок із виконання податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023 на суму скоригованого боргу розмірі 146 699,25 гривень.

Водночас, до забезпечувальних заходів виконання податкового обов`язку належить податкова застава, право якої виникає згідно із Податковим кодексом України і не потребує письмового оформлення (пункти 88.1, 88.2 статті 88 ПК України).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Абзац третій пункту 89.3 статті 83 ПК України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно з пунктом 8 Розділу І "Порядку застосування податкової застави контролюючими органами", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 за №586 (надалі по тексту також - Порядок №586), день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку №586, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу (пункт 12 Розділу І Порядку №586).

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (абзац 2 пункту 59.3 статті 59 ПК України).

Суд зауважує, що передумовою прийняття як податкової вимоги, так і рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 21.06.2022 у справі №240/6321/20 (адміністративне провадження №К/9901/26081/21), від 19.04.2023 у справі №240/18522/21 (адміністративне провадження №К/990/31554/22).

Отже, суд доходить висновку про те, що рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023 не є похідним від податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023, а є самостійним актом індивідуальної дії, що приймається (формується/застосовується) на підставі наявності у платника податків несплаченого податкового боргу.

Крім того, у постанові від 29.01.2019 у справі №826/17624/16 (адміністративне провадження №К/9901/40915/18) Верховний Суд вказав, що відсутність узгодженого грошового зобов`язання унеможливлює надання такому зобов`язанню статусу податкового боргу, відповідно є неможливим складання податковим органом вимоги про сплату боргу та, як наслідок, прийняття рішення про опис майна у податкову заставу у зв`язку із наявністю непогашеного податкового боргу.

Разом з тим, суд звертає увагу на сформовані вище у тексті судового рішення висновки про наявність у ФОП ОСОБА_1 на час ухвалення рішення у даній справі (№300/474/24), податкового боргу в сумі 146 699,25 гривень, що є узгодженою та складає решту зобов`язань, визначених рішенням №001270/0706 від 09.03.2023.

З відомостей податкової вимоги за №0-0919 від 09.10.2023 судом встановлено, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області попереджає платника податків, а саме позивача, про розповсюдження на будь-яке її майно, яке перебуває в її власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, права податкової вимоги з 27.09.2023. Додаткового зазначено, що "податковим органом буде здійснено опис майна у податкову заставу".

За змістом пункту 89.3 статті 89 ПК України, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому, ні податкової вимогою за №0-0919 від 09.10.2023, ані рішенням про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023 не встановлено строку чи дати, коли буде здійснюватися такий опис й складання акту опису майна відповідно.

Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (пункт 89.8 статті 89 ПК України).

У свою чергу, пунктом 1 Розділу ІV Порядку № 586 визначено, що реєстрація податкової застави здійснюється у п`ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

Така реєстрація здійснюється:

щодо рухомого майна - відповідно до Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 за №830, наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2006 за №57/5 "Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2006 за № 802/12676 (зі змінами), та Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 за №73/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.07.2004 за №942/9541 (із змінами);

щодо нерухомого майна - відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 за №1141, постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за №1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та наказу Міністерства юстиції України від 21.11.2016 за №3276/5 "Про затвердження Вимог до оформлення заяв та рішень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21.11.2016 за №1504/29634 (пункт 2 Розділу ІV Порядку № 586).

Як визначено пунктом 1 Розділу V Порядку №586, платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі, якщо інше не передбачено законом.

Платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою податкового органу, а також у разі, якщо податковий орган впродовж десяти днів з дня отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді про надання (ненадання) згоди.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить, що платник податків позбавляється права на власний розсуд і без згоди податкового органу відчужувати майно, яке перебуває у податкові заставі, з моменту державної реєстрації податкової застави на підставі акту опису майна.

З матеріалів справи судом не встановлено відомостей, що свідчать про складання акту опису майна ФОП ОСОБА_1 у податкову заставу, а також про державну реєстрацію такого акту податковим органом.

Відтак, суд доходить висновку про ненастання правових наслідків встановлення податкової застави до ФОП ОСОБА_1 .

З приводу підставності прийняття рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023, варто зазначити, що грошові зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням за №001270/0706 від 09.03.2023, які були предметом оскарження у адміністративній справі за №300/4179/23, станом на дату оформлення та направлення рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023, були неузгодженими, і як наслідок, виключали виникнення права податкової застави у відношенні до ФОП ОСОБА_1 .

В матеріалах адміністративної спавши відсутні докази реалізації рішення відповідача про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023. Позивач не навів жодних доводів, що правова дія такого рішення в період з 09.10.2023 по 04.03.2024 вплинула на реалізацію останньою своїх прав на користування, володіння і розпорядження належним майном, балансова вартість якого відповідала сумі податкового боргу 149 999,25 гривень, або створило перешкоди чи обмеження в можливості набутті іншого майна, на яке платник податків намагався набути права власності у майбутньому.

Тим не менш, повертаючись до сформованих вище у тексті судового рішення висновків, суд вкотре звертає увагу, що оскільки на дату ухвалення рішення постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 у справі №300/4179/23, якою визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення №001270/0706 від 09.03.2023 частково, а саме в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 300,00 гривень, набрала законної сили, чим, з урахуванням рішення Державної податкової служби України за №14052/6/99-00-06-03-02-06 від 02.06.2023, зменшено суму грошового зобов`язання позивача до 146 699,25 гривень, котра є узгодженою та не була сплачена у передбаченому законом порядку, що зумовило виникнення у неї податкового боргу, не створює правових наслідків для скасування права податкової застави, застосовуване до ФОП ОСОБА_1 , й відтак, скасування рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 1 500,00 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція до платіжної інструкції №27 від 22.01.2024 (а.с.6).

За відомостями Автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду за даним платіжним документом до бюджету проведено зарахування судового збору в сумі 1 500,00 гривень.

Ставка судового збору за подання фізичною особою до суду адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Із змісту позовних вимог слідує, що позивач просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу за №0-0919 від 09.10.2023, рішення про опис майна у податкову заставу за №3725/09-19-13-15/13-08 від 09.10.2023.

Суд вважає такі вимоги пов`язаними одним предметом оскарження, у зв`язку із чим розмір судового збору становить 1 211,20 гривень.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Державної податкової служби Івано-Франківської області то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень, що становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

За змістом пункту 1 частини 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області за №0-0919 від 09.10.2023 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 300,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43968084) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43968084), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018.

Суддя Чуприна О.В.