Справа № 607/9334/24
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01.05.2024 Справа №607/9334/24 Провадження №2-а/607/223/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин Сергій Володимирович до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

25.04.2024 ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин С.В. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Тернопільській області в якій просить скасувати постанову серії БАД №937887 від 04.03.2024, якою на ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн, а провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому ч. 2 ст. 286 КАС України передбачає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Така правова позиція щодо поважності причин пропуску строку неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 320/3307/21, від 19.10.2021 у справі № 380/2968/20, від 21.12.2020 у справі № 580/1020/19.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна із сторін повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відтак хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, поряд з тим обов`язок доказування поважності причин пропущення процесуального строку покладається саме на сторону позивача.

Так, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить поновити строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БАД №937887 від 04.03.2024, оскільки про вказану постанову він дізнався лише 17.04.2024 коли отримав лист із Тернопільського міськрайонного суду від 13.04.2024 в якому знаходилися два протоколи про адміністративне правопорушення та вказана постанова БАД №937887 від 04.03.2024.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови серії БАД №937887 від 04.03.2024, суд приходить до наступного висновку:

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, як вбачається із змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №937887 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, така була винесена 04.03.2024 на місці зупинки транспортного засобу.

Із п. 9 вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено права за ст. 268 та строк на оскарження за ст. 289 КУпАП, проте останній відмовився від підпису та отримання постанови, а відтак така постанова 14.03.2024 за вих. № 1938/115/6 була надіслана рекомендованим повідомленням на поштову адресу ОСОБА_1 . Крім того у п. 4 зазначеної постанови зазначено ідентифікаційні дані особи відносно якої винесена вказана постанова та документ на основі якого встановлено особу.

З огляду на викладене вважаю, що позивачу ОСОБА_1 було відомо про спірну постанову БАД №937887 від 04.03.2024, так як така була винесена в його присутності, однак він не скористався наданим йому правом щодо отримання її копії.

Суд зауважує, що позивач будучи присутнім під час складення оскаржуваної постанови та обізнаним про її складення не зазначає у клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови жодних об`єктивних причин, які б унеможливлювали його звернення до ГУНП в Тернопільській області для отримання копії спірної постанови та подання цього позову у передбачений законом строк. При цьому сам факт неотримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови одразу ж після її винесення не спростовує факт роз`яснення патрульним поліцейським строку оскарження постанови від 04.03.2024, про що зазначено у п. 8 цієї постанови.

У позовній заяві позивач вказує, що отримав спірну постанову 17.04.2024 коли отримав лист із Тернопільського міськрайонного суду від 13.04.2024, на підтвердження чого позивачем долучено до заяви копію конверту, з якого вбачається, що 12.04.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на поштову адресу ОСОБА_1 було направлено лист по справі № 607/5273/24 (3/607/2727/2024).

Разом з тим вважаю, що копія долученого позивачем конверта не є належним підтвердженням отримання позивачем 17.04.2024 копії постанови БАД №937887 від 04.03.2024, оскільки з його змісту не можливо встановити, які саме документи були ним відправлені.

Вказані обставини позбавляють суд можливості встановити, чи подано даний позов в десятиденний строк з дня отримання копії постанови про накладення адміністративного стягнення.

У рішенні від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 № 17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:, зокрема : повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Разом з тим подана позовна заява вказаним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що така заява підписана представником позивача адвокатом Бутрин С.В. У позовній заяві адвокатом зазначено про наявність електронного кабінету, який відповідно до ч. 6 ст. 18 КАС України в обов`язковому порядку має бути зареєстрований адвокатом. Однак у позовній заяві не зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків адвоката Бутрин С.В., що позбавляє суд можливості внести відомості про представника позивача до електронного примірника справи та відповідно здійснювати судочинство в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, як то визначено ст. 18 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали подати:

- відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків представника позивача за яким зареєстровано електронний кабінет;

- заяву про поновлення строку на оскарження постанови, у якій зазначити а також дату отримання копії спірної постанови БАД №937887 від 04.03.2024 та інші підстави для поновлення строку на оскарження постанови, із наданням належних та допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 286 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Бутрин Сергій Володимирович до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н. Р. Кунець