Справа № 420/21392/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21392/23

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в розмірі 30000 грн на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не нарахування і додаткової винагороди з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати і виплатити додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000 грн. на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року.

В обґрунтування позову позивач вказував, що ГУНП в Херсонській області з 24 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року включно не виплатило йому, як поліцейському, щомісячну додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. щомісячно передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати йому вказаної винагороди порушує принцип дії нормативно-правового акту в часі та взяті на себе державою зобов`язання, які не можуть ставитися в залежність від різного роду суб`єктивних причин.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції, що перебування в окупації та неможливість виїхати на неокуповану територію є неповажною причиною.

Апелянт вказав на відсутність доказів щодо його відсутності на робочому місці у вказаний період.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив про правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що наказом УМВС України в Херсонській області від 31 липня 2000 року № 138 o/c ОСОБА_1 прийнятий з 15 серпня 2000 року на службу в органи внутрішніх справ України.

07 листопада 2015 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в поліцію. Наказом ГУНП в Херсонській області від 19 січня 2021 року № 12 о/с у зв`язку з реорганізацією штатів майора поліції ОСОБА_1 призначено старшим дільничним офіцером поліції сектора поліцейської діяльності № 1 Відділення поліції № 2 Генічеського районного відділу поліції у порядку переміщення встановивши йому посадовий оклад 2500 гривень та щомісячну грошову надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45%, увільнивши його з посади начальника сектора превенції Нижньосірогозького відділення поліції Каховського відділу поліції.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та введенням з 24.02.2022 року в Україні воєнного стану ОСОБА_1 разом з іншими працівниками поліції, які перебували на території Нижньосірогозького району Херсонської області 23.04.2022 року виїхали до м. Миколаїв де продовжили проходження служби в поліції.

Наказом ГУНП в Херсонській області № 198 о/с від 10 травня 2023 року Про особовий склад майора поліції ОСОБА_1 старшого дільничного офіцера поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Генічеського районного відділу поліції звільнено згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку з поданням рапорту про звільнення за власним бажанням з 10 травня 2023 року. Невикористана частина відпустки складає 15 діб. Вислуга років на день звільнення складає 24 роки 01 місяць 08 днів у пільговому обчисленні 27 років 08 місяців 27 днів.

Згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Херсонській області, ОСОБА_1 прибув до місця дислокації ГУНП в Херсонській області, а саме у місто Миколаїв 22.04.2022 року, що не заперечується учасниками процесу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 24 лютого 2022 року по 22 квітня 2022 року позивач не виконував службові обов`язки за штатною посадою.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

До основних завдань, які покладені на поліцію віднесено: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст. 2 Закону 580-VIII).

Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Згідно з п. 13 ч. 4 ст. 9 Закону України Про критичну інфраструктуру, до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про правовий режим воєнного стану, у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Приписами п.п. 1, 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в первісній редакції; далі також Постанова №168) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 (згідно із пунктом 2 цієї постанови вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022) внесені зміни до Постанови №168, а саме у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції постанови КМУ від 07.07.2022 №793) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови № 168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, на період дії воєнного стану, співробітникам зокрема Національної поліції України Постановою №168 передбачена виплата додаткової винагороди.

При цьому, винагорода є платою за працю чи нагородою за заслуги, досягнення, тощо.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у період з 24 лютого 2022 року по 22 квітня 2022 року апелянт не виконував службові обов`язки за штатною посадою, не брав безпосередню участь у бойових діях, не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, був відсутній за місцем дислокації (знаходження евакуації) ГУНП в Херсонській області, а також не перебував на обліку в інших територіальних органах Національної поліції України, та був відсутній на службі з 24.02.2022 без поважної причини, тобто не ніс службу в поліції.

Крім того, доказів наявності будь-яких заслуг та досягнень, які могли би бути підставою для призначення та виплати апелянту передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди не надано.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів начальників, однак наказ відносно апелянта про виплату йому додаткової винагороди не видавався.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати апелянту щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 420/21392/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 30.04.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький