Справа № 320/9401/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року № 320/9401/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасування постанову державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича від 06.02.2023 №65892140 про накладення штрафу у розмірі 18931,36 грн;

- визнати протиправною та скасування постанову державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Дмитра Анатолійовича від 06.02.2023 №65892140 про стягнення виконавчого збору у розмірі 9465,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно застосовано до нього штраф, оскільки він сплатив заборгованість зі сплати аліментів безпосередньо стягувачу без будь-яких виконавчих дій. Крім того, позивач вважає незаконним нарахування державним виконавцем виконавчого збору, оскільки при розрахунку ним не вірно взято до уваги середню заробітну плату працівника та не враховано зміну місця проживання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято адміністративну справу до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, в яких зазначив, що згідно матеріалів виконавчого провадження жодних заяв від сторін виконавчого провадження щодо повного/часткового виконання виконавчого документа не надходило, тому у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів за боржником, на підставі розрахунків державним виконавцем правомірно винесено постанови про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору.

На виконання вимог ухвали суду від 24.07.2023 відповідачем надано копію матеріалів виконавчого провадження №65892140.

У відповідності до частини третьої статті 268 КАС України, суд перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №65892140 з примусового виконання виконавчого листа №132/214/18 від 19.05.2021 Вінницького апеляційного суду щодо зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренка Д.А. від 24.06.2021 відкрито виконавче провадження.

06 лютого 2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 18931,26 грн.

06 лютого 2023 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 9465,63 грн.

Позивач, вважаючи вказані постанови державного виконавця неправомірними, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 цього Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 14 стаття 71 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

28.08.2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII.

Відповідно до Закону № 2475-VIII частина 4 статті 11 Закону № 1404-VIII викладена в наступній редакції: Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Крім того, Законом № 2475-VIII доповнено статтю 71 Закону № 1404-VIII частиною 14 наступного змісту: за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Суд зазначає, що в даному випадку, з урахуванням норм Закону № 1404-VIII, слідує, що він встановлює відповідальність за порушення щодо несплати заборгованості, лише у випадку, коли такий борг, в тому числі за минулі періоди, наявний та несплачений станом на дату винесення постанови виконавця після набуття чинності Закону № 2475-VІІІ, а саме, з 28.08.2018.

З огляду на викладене, з 28.08.2018 року державний виконавець має право прийняти постанову про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого документа про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів, а саме, наявність станом на 28.08.2018 (та у подальшому на день прийняття постанови про накладення штрафу) заборгованості у боржника зі сплати аліментів, яка більша, ніж сума відповідних платежів за 1, 2, або 3 роки, а також розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оскаржений у судовому порядку.

Згідно з частиною 4 статті 19 Закону №1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Як вбачається з матеріалів справи, до відповідача 21.12.2022 надійшла заява стягувача від 13.12.2022, у якій зазначено, що боржником повністю погашено заборгованість зі сплати аліментів та просив повернути виконавчий лист стягувачу.

У зв`язку з цим відповідачем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24.01.2023, відповідно до якого станом на 13.12.2022 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів за боржником склав 260 253,84 грн; заборгованість з моменту пред`явлення виконавчого документа становить 94656,31 грн.

Також відповідачем проведено розрахунок нарахування виконавчого збору (основної винагороди приватного виконавця) від 06.02.2023, згідно якого загальний розмір нарахованого виконавчого збору склав 9465,63 грн.

Відповідно до частини 13 статті 71 Закону №1404-VIII довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція № 512/5), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Між тим, згідно п.3 розділу XVI Інструкції, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

З наведених законодавчих норм вбачається, що на державного виконавця покладено обов`язок здійснювати щомісячний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та повідомляти про такий розрахунок стягувача та боржника. При цьому, розрахунок обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих, зокрема, наданих стягувачем чи боржником.

В той же час, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження за період з 24.06.2021 (дата відкриття ВП) по 13.12.2022 жодних заяв (клопотань, повідомлень) від сторін виконавчого провадження щодо повного чи часткового виконання виконавчого документа до відділу державної виконавчої служби не подавалось.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні також відомості, на підставі яких необхідно було здійснювати перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Таких доказів позивачем не долучено й до матеріалів справи, окрім лише заяви стягувача про повернення виконавчого документа у зв`язку з повною оплатою боржником заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи викладене, відповідачем правомірно здійснено розрахунок заборгованості станом на 13.12.2022 на підставі відомостей, що містились в матеріалах виконавчого провадження.

Відповідно до п.8 розділу XVI Інструкції виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

З огляду на викладене та з урахуванням відсутності доказів повної сплати боржником заборгованості зі сплати аліментів перед стягувачем, а також відсутності доказів оскарження суми заборгованості зі сплати аліментів у судовому порядку, суд дійшов висновку, що станом на день прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу сукупний розмір заборгованості позивача зі сплати аліментів перевищував суму відповідних платежів за один рік, що було достатньою підставою для накладення на нього штрафу в розмірі 20% від суми заборгованості, яка утворилась з моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання по 13.12.2022.

Таким чином, відповідач при винесенні постанови від 06.02.2023 про накладення штрафу у розмірі 18931,36 грн діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо законності нарахування виконавчого збору в розмірі 9465,63 грн, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що за виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Отже, виконавчий збір може бути нараховано за наявності заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців.

Враховуючи, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів за боржником станом на 13.12.2022 склав 260 253,84 грн, а з моменту пред`явлення виконавчого документа - 94656,31 грн, то у державного виконавця були наявні підстави для нарахування виконавчого збору у розмірі 9465,63 грн.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, позивачем не доведено правомірність та обґрунтованість тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03022, м. Київ, вул. Юлії Здановської, 22/15, ) про визнання протиправними та скасування постанов, - відмовити.

2. Рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та у порядку, передбаченому ст.ст. 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Марич Є.В.