Справа № 500/843/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/843/24

15 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 січня 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві № 51 від 10.01.2024 року позиваячу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки її страховий стаж складає 26 років 05 місяців 27 днів.

Позивач вважає дане рішення протиправним, а тому просить скасувати його.

Ухвалою суду від 16.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 08.03.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, диплом, довідки про стаж) загальний страховий стаж складає 26 років 5 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Не враховано до стажу період роботи з 08.07.1993 по 17.04.2002 (в трудовій книжці відсутні підстави в записі про звільнення, а в архівному витязі від 02.01.2024 №2 прізвище не відповідає паспортним даним та відсутня інформація про прийом на роботу).

Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Отже, немає жодних підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

26 березня 2023 року позивачу виповнилося 60 років.

03 січня 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне cтрахування».

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві №51 від 10.01.2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки її страховий стаж складає 26 років 05 місяців 27 днів.

Необхідний страховий стаж, визначений ч.І ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», для осіб, які досягли віку 60 років, з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року не менше 30 років.

Для обчислення пенсії за віком позивачу не враховано період роботи з 08.07.1993 року по 17.04.2002 року, оскільки: в трудовій книжці відсутні підстави в записі про звільнення відсутня інформація про прийом на роботу; в архівному витязі від 02.01.2024 року № 2 її прізвище не відповідає паспортним даним.

Позивач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №51 від 10.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного встановленого законодавством страхового стажу є протиправним. А тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок урегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства прані України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

Так, відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

З аналізу вказаних норм права вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити мене права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення її трудової книжки.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541 /17).

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Так, у відповідності до записів її трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08 липня 1983 року: 08.07.1993 року обрана секретарем Романовоселівської сільської Ради народних депутатів на підставі протоколу № І рішення сесії сільської ради № 2 від 08.07.1993 року.

17.04.2002 року звільнена з посади сільського голови у зв`язку із закінченням строку повноважень п.1 сг.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Записи про період роботи засвідчені відповідними печатками сільської ради і дефектів їх вчинення не має, тобто такі записи відповідають вимогам пунктів 2.2. 2.4 п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58.

Окрім того, відповідно до архівного витягу з рішення першої сесії четвертого скликання Романовоселівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області від 17.04.2002 року № 1, сільська рада вирішила вважати припинення повноважень Романовоселівського сільського голови ОСОБА_1 з 31 березня 2002 року.

Таким чином, період роботи з 08.07.1993 року по 17.04.2002 року на посадах секретаря та голови Романовоселівської сільської ради має бути зарахований до страхового стажу, оскільки такий стаж підтверджений записами у її трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому вказану трудову книжку слід розглядати як належний та допустимий доказ.

Як видно з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про народження та паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 зазначено: ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Максимівка Збаразького району Тернопільської області.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 . виданого ОСОБА_1 (на російській мові «Зарубинской») 08 липня 1984 року про закінчення навчання в Бучацькому радгоспі-технікумі МСГ УРСР, прізвище позивача зазначено « ОСОБА_2 ».

Згідно із довідкою, виданою Збаразьким відділом УДМС України в Тернопільській області 14 вересня 2022 року, згідно даних ЄІАС УМП Збаразьким РВ УМВС України в Тернопільській області 05.11.2010 року видано паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Збаразьким РВ УМВС України в Тернопільській області 04.10.2000 року, у зв`язку із неточностями у записах (із ОСОБА_4 на Зарубінська).

Окрім того, рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_5 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , архівної довідки про трудовий стаж від 24 березня 2023 року №09/01-221, виданої Збаразькою міською радою з архівного фонду «Киданецька сільська рада», довідки про трудовий стаж від 03 квітня 2023 року № 74, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та трудової книжки НОМЕР_1 від 08 липня 1993 року виданої на прізвище « ОСОБА_4 ».

У спірному випадку мова йде про одну і ту ж особу, але має місце різне написання прізвища. Відтак, допущення іншого написання прізвища в довідках та паспорті громадянина України не можуть бути підставою для незарахування періоду роботи до її страхового стажу.

Отже, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для незарахування спірних періодів до стажу її роботи.

При цьому, у трудових книжках у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами за скріплені печатками установи.

Крім того, на підтвердження спірних періодів роботи відповідачу надано необхідні довідки.

Отже, суд вважає, що наявність розбіжностей у написанні прізвища жодним чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу, бо мова йде про одну й ту ж особу, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бузи підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 12.02.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 51 від 10.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 для обчислення стажу для призначення пенсії за віком до страхового стажу трудову діяльність з 08.07.1993 року по 17.04.2002 року на посадах секретаря та голови Романовоселівської сільської ради.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок, відповідно до квитанції від 12.02.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 код ЄДРПОУ/РНОКПП 42098368).

Головуючий суддя Подлісна І.М.