Справа № 480/13027/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області по ненарахованню та невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ та ст.114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ, починаючи з 17.04.2020, з урахуванням набутого страхового стажу, отримуваної заробітної плати, коефіцієнту страхового стажу та заробітної плати по місцю працевлаштування, індексації (підвищення на коефіцієнт збільшення), в тому числі установлених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-ХІІ та ст.114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058- ІУ, починаючи з 17.04.2020, з урахуванням набутого страхового стажу, отримуваної заробітної плати, коефіцієнту страхового стажу та заробітної плати по місцю працевлаштування, індексації (підвищення на коефіцієнт збільшення), в тому числі установлених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» - підвищення розміру пенсії на коефіцієнт збільшення 1.14 (індексацію), Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» - підвищення розміру пенсії на коефіцієнт збільшення 1.197 (індексацію), з урахуванням проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про перегляд умов призначення нарахування та виплати пенсійного забезпечення з включенням періодів страхового стажу, в тому числі періоду роботи зі шкідливими умовами, однак, отримав відмову.
Позивач вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , є працюючою особою, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області з 17.04.2020 та отримує пенсію за віком відповідно до п.2 ч.1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку (робота за Списком 2).
В подальшому, позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявами від 24.06.2023 та 25.07.2023 про перегляд умов призначення нарахування та виплати пенсійного забезпечення з включенням періодів страхового стажу, в тому числі періоду роботи зі шкідливими умовами.
Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з належних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Основний розмір пенсії визначається відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV шляхом множення середньомісячної заробітної плати особи на коефіцієнт її страхового стажу.
Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається відповідно до статті 25 Закону № 1058-IV за формулою: Кс = См х Вс /100% х 12, де:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії встановлений статтею 40 Закону № 1058-IV. Відповідно до її норм заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії враховується також заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV чоловікам, за наявності 35 років страхового стажу, встановлюється мінімальний розмір пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років пенсія за віком збільшується на один відсоток основного розміру пенсії, але не більше ніж на один відсоток вищезазначеного мінімального розміру пенсії за віком.
Працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначається пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку. Робота за Списком № 2 зараховується при обчисленні розміру пенсії на загальних підставах, в одинарному розмірі.
Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 з 17.04.2020 призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2. За наявності на час звернення за призначенням пенсії у квітні 2020 року стажу роботи за Списком № 2 - 12 років 11 місяців, призначена пенсія за віком зі зменшенням загальновстановленого пенсійного віку (60 років) на 5 років, а саме, у віці 55 років. Її розмір обчислений за нормами Закону № 1058-ІV.
Надані довідки про заробітну плату за період з травня 1985 року по вересень 1987 року, з жовтня 1987 року по серпень 1992 року, з січня 1993 року по червень 2000 року, опрацьовані. Доцільною із зазначеного періоду є заробітна плата за 60 календарних місяців страхового стажу з 01.01.1993 по 31.12.1997 та за весь період з 01.07.2000 по 31.03.2020, проте, враховувати її для обчислення пенсії недоцільно, оскільки середньомісячний заробіток за вказаний період становить 11 949,30 грн.
Доплата за 1 рік понаднормативного стажу, розрахована у відсотках від мінімального розміру пенсії 1638,00 грн., становить 16,38 грн. (1638,00 грн. х 1%).
Так як позивач є працюючою особою, то доплата за понаднормативний стаж перерахункам у зв`язку зі збільшенням вищезазначеного прожиткового мінімуму не підлягає. Після звільнення з роботи така доплата буде перерахована з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом станом на дату звільнення з роботи.
З урахуванням доплат, встановлених з 01.07.2021 та з 01.03.2022, на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 та від 16.02.2022 № 118, у сумі 100,00 грн. та 135,00 грн., відповідно, загальний розмір пенсійної виплати позивача з 01.05.2022 становив 4891,12 грн. (4639,74 грн. + 16,38 грн. + 100,00 грн. + 135,00 грн.).
З 01.03.2023 відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" до розміру пенсії встановлена доплата 100,00 грн. Її загальний розмір з 01.03.2023 склав 4991,12 грн. (4891,12 грн. + 100,00 грн.).
За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що у ході розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень подано докази відповідності закону (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені відповідачем в основу оскарженого рішення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення дій відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик