Справа № 380/21867/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 рокусправа № 380/21867/23
зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Ящишин І.А.,

за участю:

представника позивача Крилач О.І.,

представників відповідача Тістечко Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1, ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про визначення коду товару від 30.06.2023 №KT-UA-2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 14.07.2023 №UA209000/2023/000159/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішення про визначення коду товару від 30.06.2023 №KT-UA-2023 є протиправним, оскільки для вивезення з В`єтнаму імпортованого позивачем товару митими органами цієї країни було оформлено митну декларацію №50, у якій зазначено код класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності В`єтнаму 3926 90 99. Шестизначний код товарної номенклатури ЗЕД В`єтнаму 3926 90 співпадає з шестизначним кодом товарної номенклатури Української класифікації товарів ЗЕД, оскільки для класифікації товарів застосовуються одні і ті ж правила для тлумачення та встановлений єдиний обсяг розділів, груп, товарних позицій і субпозицій. Правильність класифікації позивачем імпортованого товару за кодом товарної підкатегорії «3926 90 97 90 інші» підтверджується висновком судового експерта за результатами судової товарознавчої експертизи.

Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Разом з тим, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості, надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак, митний орган безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості (за резервним методом). З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 25.09.2023 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 09.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач 25.10.2023 подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Львівською митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та виявлено, що відповідно до п. 2.3 договору від 03.01.2023 №2216 (далі контракт) ціни на товар вказуються в підтвердженні замовлення (якщо застосовується) та інвойсі. Відповідно до п. 4.1 контракту "інвойси підлягають оплаті протягом зазначеного в них строку. Інвойс від 13.04.2023 №23012S002 умовами оплати визначає передоплату, зокрема "20% депозит коли підтверджується замовлення". Таким чином, контрактом та інвойсом визначено наявність замовлення. Додатково на наявність такого документу вказує те, що перший платіж здійснено за платіжним дорученням № 107 27.01.2023, тобто задовго до видання інвойса від 13.04.2023 № 23012S002. Як зазначено вище, замовлення є документом, що визначає ціну товару. Однак, такий документ до митного оформлення не подавався. Додаток 1 до контракту від 22.05.2023 містить по два підписи представника продавця та покупця, які є ідентичними копіями одне одного (що можна з`ясувати зі взаємного розміщення елементів печатки та підпису). Також, підпис і печатка представника продавця є ідентичною копією його підпису й печатки на інвойсі від 13.04.2023 № 23012S002. Зважаючи на хронологію видачі документів, лише інвойс міг бути підписаний представником продавця власноручно. Усі решта підписи є його копіями. Відповідно до п. 10.2 контракту, будь-які зміни і доповнення до контракту дійсні тільки в разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох Сторін. Додатково вказує, що сертифікат походження № датований 26.05.2023, тобто після заявленої дати підписання додатку 1 до контракту. Проте, відомості про адресу отримувача в сертифікаті зазначені без врахування змін, внесених цим додатком.

Також зазначає, що рахунок №447 від 15.05.2023 не містить відомостей про те, на якій саме ділянці маршруту були надані послуги. Рахунки №447 від 15.05.2023 та №577 від 08.06.2023 містять посилання на договір №267/ФСР від 25.04.2023 та замовлення покупця №ПИЛ0001 від 26.04.2023. Як відомо з коносаменту від 17.04.2023 № E0423057, контейнери були завантажені на борт судна вже 17.04.2023. Тобто вказаний договір, а відповідно й рахунок №447 від 15.05.2023, не можуть стосуватися морського фрахту.

Крім цього, договір №267/ФСР від 25.04.2023 та замовлення покупця №ПИЛ0001 від 26.04.2023 до митного оформлення не подавалися. Рахунок №574 від 07.06.2023 містить відомості про вартість "транспортноекспедиційного обслуговування на території України" та "винагороду експедитора на території України". Відповідні послуги, зі всією очевидністю, надавалися експедитором на всьому маршруті переміщення товару, однак, відповідні суми поза межами території України відсутні. Специфікація №2 від 13.05.2023 "до комерційного інвойсу № 23012S002 від 13.04.2023" видана ФОП " ОСОБА_1 ", який не є видавником самого інвойсу. CMR від 06.06.2023 № 6699 не містить відомостей про конкретне місце завантаження, місце розвантаження товару, а також місце складання документу, натомість просто вказано "Польща" та "Україна". Це є порушенням вимог чт. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956. Далі - Конвенція) та не дозволяє встановити, якого саме відрізку перевезення стосується документ та чи всі транспортні документи подані до митного оформлення відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ .

Відповідач вважає, що відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Зауважує, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларантові, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

З огляду на наведені обставини відповідач вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваних рішень. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача 25.10.2024 подав відповідь на відзив.

Ухвалою від 08.11.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Від позивача 11.12.2023, 29.02.2024 та 15.03.2024 на адресу суду надійшли пояснення, в яких, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 14.07.2023 №UA209000/2023/000159/2 про коригування митної вартості товарів. Послався на те, відповідач самостійно скасував своє рішення про визначення коду товару від 30.06.2023 №КТ-UA-2023, відтак підстави для скасування такого судом відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та поясненнях. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.09.2002. Є платником податку на додану вартість, основний вид господарської діяльності позивача згідно з КВЕД: 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.

Між позивачем та компанією K-TARP VINA CO.LTD (В`єтнам) укладено контракт №2216 від 03.01.2023 відповідно до якого продавець продає, а покупець оплачує і отримує тенти в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Продавець 07.01.2023 надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та проформу інвойс №23012S002 щодо обсягу замовлення, умов поставки та оплати товарів на загальну суму 90591,45 доларів США.

На підставі контракту від 03.01.2023 №2216 позивач платіжним дорученням №107 від 27.01.2023 перерахував продавцю кошти за товари, в розмірі 18118,29 доларів США.

Позивач уклав з ТОВ «ФСР Лоджистік Україна» договір №267/ФСР від 25.03.2023 транспортно-експедиційного обслуговування для організації перевезення товарів із В`єтнаму до України. Дата укладання договору уточнена відповідно до додаткової угоди від 08.06.2023 №1 до цього договору.

Продавець виписав позивачу комерційний інвойс №230128002 від 13.04.2023 про відвантаження товарів за ціною 86475,57 доларів США та пакувальний аркуш до комерційного інвойсу. Згідно з пакувальним аркушем товари були поміщені у два контейнери № MRKU6114200/ML-VN0360750 та №MRKU3936574/ML-VN0452855.

Для вивезення товарів у двох контейнерах №MRKU6114200/ML-VN0360750 та №MRKU3936574/ML-VN0452855 із В`єтнаму до України митними органами В`єтнаму була оформлена митна декларація №50 від 13.04.2023 за ціною 86475,57 доларів США.

Продавець передав товари у двох контейнерах №MRKU6114200/ML- VN0360750 та №MRKU3936574/ML-VN0452855 перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів коносамент №Е0423057 від 17.04.2023.

У зв`язку з тим, що контейнери з товарами з порту у Польщі доставлялися автомобільним транспортом у різний час, з метою уникнення простою транспорту, позивач на підставі комерційного інвойсу № 23012S002 виписав дві специфікації:

- Специфікацію №1 на товари у контейнері №MRKU61.14200/ML-VN0360750 за ціною 45217,75 доларів США;

- Специфікацію №2 на товари в контейнері №MRKU3936574/ML- VN0452855 за ціною 41257,82 доларів США, що в сумі відповідає ціні, зазначеній у комерційному інвойсі.

На підставі контракту від 03.01.2023 №2216 позивач платіжним дорученням №133 від 26.05.2023 перерахував продавцю кошти за товари, в розмірі 68357,28 доларів США. Загальна сума перерахованих коштів складає 86475,57 доларів США та відповідає ціні товарів, зазначеній у комерційному інвойсі та експортній митній декларації В`єтнаму.

Представник позивача подав відповідачу митну декларацію № 23UA75U7 від 14.07.2023 для митного оформлення товару (накриття (навіси), зазначеного у специфікації № 2 до комерційного інвойсу № 23012S002, що ввезені в контейнері №MRKU3936574/ML- VN0452855. Вартість товару 41257,82 доларів США.

Одночасно декларантом до митного контролю разом з митною декларацією № 23UA75U7 від 14.07.2023 в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості товару надано документи, зокрема:

- Пакувальний лист № б/н від 13.04.2022;

- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №23012S002 від 13.04.2023;

- Коносамент (Bill of lading) Е0423057 від 17.04.2023;

- Міжнародна товарно-транспортна накладна (Road consignment note) № 6699 від 06.06.2023;

- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № від 26.05.2023;

- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 23UA70U3 від 08.06.2023 за специфікацією №1;

- Рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №КТ-UA-2023 від 30.06.2023;

- Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу №-0185 від 22.06.2023;

- Некласифікований комерційний документ Специфікація 2 від 13.05.2023;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №107 від 27.01.2023;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару №133 від 26.05.2023;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 447 від 15.05.2023;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 574 від 07.06.2023;

- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 07/06/23 від 07.06.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 2216 від 03.01.2023;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 22.05.2023;

- Договір про перевезення № 267/ФСР від 25.04.2023;

- Лист від виробника від 27.06.2023;

- Лист від відправника від 30.06.2023;

- Переклад експортної декларації від 27.06.2023;

- Переклад інвойса від 27.06.2023;

- Переклад пакувального листа від 27.06.2023;

- Інші некласифіковані документи (фото) від 26.06.2023;

- Копія митної декларації країни відправлення № 50 від 13.04.2023.

За результатами розгляду ЕМД № 23UA75U7 від 14.07.2023 (електронна митна декларація) та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000159/2 від 14.07.2023.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000159/2 від 14.07.2023 в графі 33 зазначено наступне:

«Відповідно до п. 1 ч. 4 та ч. 2 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, щодо визначення митної вартості товару.

За результатами встановлено наступне:

- Відповідно до п. 2.3 договору від 03.01.2023 №2216 (далі контракт) ціни на товар вказуються в підтвердженні замовлення (якщо застосовується) та інвойсі.

- Відповідно до п. 4.1 контракту "інвойси підлягають оплаті протягом зазначеного в них строку. Інвойс від 13.04.2023 № 23012S002 умовами оплати визначає передоплату, зокрема "20% депозит коли підтверджується замовлення". Таким чином, контрактом та інвойсом визначено наявність замовлення. Додатково на наявність такого документу вказує те, що перший платіж здійснено за платіжним дорученням № 107 27.01.2023, тобто задовго до видання інвойса від 13.04.2023 № 23012S002. Як зазначено вище, замовлення є документом, що визначає ціну товару. Однак, такий документ до митного оформлення не подавався.

- Додаток 1 до контракту від 22.05.2023 містить по два підписи представника продавця та покупця, які є ідентичними копіями одне одного (що можна з`ясувати зі взаємного розміщення елементів печатки та підпису). Також, підпис і печатка представника продавця є ідентичною копією його підпису й печатки на інвойсі від 13.04.2023 № 23012S002. Зважаючи на хронологію видачі документів, лише інвойс міг бути підписаний представником продавця власноручно. Усі решта підписи є його копіями. Відповідно до п. 10.2 контракту, будь-які зміни і доповнення до контракту дійсні тільки в разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох Сторін. Додатково слід вказати, що сертифікат походження № датований 26.05.2023, тобто після заявленої дати підписання додатку 1 до контракту. Проте, відомості про адресу отримувача в сертифікаті зазначені без врахування змін, внесених цим додатком.

- рахунок №447 від 15.05.2023 не містить відомостей про те, на якій саме ділянці маршруту були надані послуги;

- рахунки №447 від 15.05.2023 та №577 від 08.06.2023 містять посилання на договір №267/ФСР від 25.04.2023 та замовлення покупця №ПИЛ0001 від 26.04.2023. Як відомо з коносаменту від 17.04.2023 № E0423057, контейнери були завантажені на борт судна вже 17.04.2023. Тобто вказаний договір, а відповідно й рахунок №447 від 15.05.2023 не можуть стосуватися морського фрахту.

- договір №267/ФСР від 25.04.2023 та замовлення покупця №ПИЛ0001 від 26.04.2023 до митного оформлення не подавалися.

- рахунок №574 від 07.06.2023 містить відомості про вартість "транспортноекспедиційного обслуговування на території України" та "винагороду експедитора на території України". Відповідні послуги, зі всією очевидністю, надавалися експедитором на всьому маршруті переміщення товару, однак, відповідні суми поза межами території України відсутні.

- специфікація №2 від 13.05.2023 "до комерційного інвойсу № 23012S002 від 13.04.2023" видана ФОП " ОСОБА_1 ", який не є видавником самого інвойсу.

- CMR від 06.06.2023 № 6699 не містить відомостей про конкретне місце завантаження, місце розвантаження товару, а також місце складання документу, натомість просто вказано "Польща" та "Україна". Це є порушенням вимог чт. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956. Далі - Конвенція) та не дозволяє встановити, якого саме відрізку перевезення стосується документ та чи всі транспортні документи подані до митного оформлення відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ.

Таким чином, митницею встановлено відсутність документа, що відповідно до контракту визначає ціну товару (замовлення), відсутність договорів з перевізником, відсутність відомостей про витрати на морський фрахт, відсутність відомостей про вартість транспортно-експедиційного обслуговування та винагороду експедитора поза межами митної території України, відсутність необхідних відомостей у транспортному документі (CMR), подання нечинного документу (додаток до контракту зі скопійованими підписами).

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана:

"Прошу відповідно до ст. 53 МКУ надати документи, що підтверджують митну вартість:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

9) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо є взаємозв`язок між продавцем і покупцем прошу надати:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію)."

Додатково декларантом надіслано:

- прайс-лист від 07.02.2023.

- інформація з джерел інтернету.

Опрацювавши подані до митного оформлення встановлено:

- У надісланому листі вказано, що ціни чинні з 01.02.2023. Однак, він не може підтверджувати заявлену вартість товару, оскільки перший платіж за оцінювану партію товару здійснено вже 27.01.2023, тобто узгодження ціни відбулося до цього моменту.

- Інформація з джерел Інтернету стосується виробів, виготовлених в Китаї, тоді як оцінюваний товар має в`єтнамське походження.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2-3 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ та відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, умовам наведеним у гл.9 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість товару.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ).

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA100180/2023/510486 12.07.2023».

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, шляхом скасування оскаржуваного рішення відповідача.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару; невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів; порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З матеріалів справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за МД № 23UA75U7 від 14.07.2023 щодо якого проведено коригування митної вартості.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) ФОП ОСОБА_1 подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (контракт). Зокрема, Пакувальний лист № б/н від 13.04.2022; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №23012S002 від 13.04.2023; Коносамент (Bill of lading) Е0423057 від 17.04.2023; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6699 від 06.06.2023; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № від 26.05.2023; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 23UA70U3 від 08.06.2023; Рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №КТ-UA-2023 від 30.06.2023; Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу №-0185 від 22.06.2023; Некласифікований комерційний документ Специфікація 2 від 13.05.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №107 від 27.01.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №133 від 26.05.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 447 від 15.05.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 574 від 07.06.2023; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 07/06/23 від 07.06.2023; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 2216 від 03.01.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 22.05.2023; Договір про перевезення № 267/ФСР від 25.04.2023; Лист від виробника від 27.06.2023; Лист від відправника від 30.06.2023; Переклад експортної декларації від 27.06.2023; Переклад інвойса від 27.06.2023; Переклад пакувального листа від 27.06.2023; Інші некласифіковані документи (фото) від 26.06.2023; Копія митної декларації країни відправлення № 50 від 13.04.2023.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

На переконання суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так, контракт № 2216 від 03.01.2023 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №23012S002 від 13.04.2023 визначають вартість товару 41257,82 USD.

Додатково позивачем було надано копію митної декларацій країни відправлення № 50 від 13.04.2023.

Поряд з цим суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Відповідно до п. 2.3 договору від 03.01.2023 № 2216 ціни на товар вказуються в підтвердженні замовлення (якщо застосовується) та інвойсі. Тобто, підтвердження замовлення, як документ складається у випадку коли він застосовується сторонами. Між тим, апеляційний суд зауважує, що такого документа, як підтвердження замовлення немає у переліку документів, які підтверджують митну вартості.

Що стосується Додатку 1 до контракту від 22.05.2023, то ним передбачено зміну юридичної адреси покупця.

Відповідач зазначає, що цей додаток підписаний не власноручним підписом продавця. Водночас, відповідач не вказав, яким чином цей недолік впливає на митну вартість товару.

Суд, погоджується із думкою позивача та вважає, що сертифікат походження № від 26.05.2023 не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Що стосується рахунків № 447 від 15.05.2023 та № 577 від 08.06.2023 на перевезення товару, у яких не визначено конкретного маршруту перевезення товару, то суд зазначає наступне.

Суд також зазначає, що специфікація та інформація з джерел інтернету про походження товару, не є документами чи інформацією, які підтверджують митну вартість товару.

Суд встановив, що у рахунку № 447 від 15.05.2023 вказана вартість послуги з перевезення товару за межами території України в сумі 137270,05 грн., а у рахунку № 577 від 08.06.2023 вказано вартість послуг: складської обробки контейнерів за медами території України (86021, 88грн.), міжнародного перевезення за межами території України (46861,00 грн.), перевезення на території України (30242,00 грн.), транспортно-експедиційне обслуговування на території України (1000 грн.), винагорода експедитора на території України (2400 грн.).

Із цих рахунків видно, що вони обидва включають вартість послуги з перевезення товару за межами території України, які є різними та не мають конкретизації маршруту.

Позивач, у позовній заяві зазначає, що він оплатив послуги з перевезення товару із порту Хайфон (В`єтнам) до кордону України (м/п рава-Руська) в сумі 201568,88 грн.

Однак, суд зауважує, що така вказана сума не співпадає із вартістю послуг перевезення, яка зазначена в рахунках.

Отже, сумніви митного органу, щодо вартості перевезення, яка є складовою митної вартості, є обґрунтованими, а тому на цій підставі позивач мав право самостійно коригувати митну вартість товару, що вказана у митній декларації.

Крім цього, суд зазначає, що відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару на підставі митної декларації № 23UA75U7 від 14.07.2023 на основі якої раніше розмитнювався аналогічний товар.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Такого висновку суд дійшов, зважаючи на те, що у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.

Крім цього суд зазначає, що у вимозі митного органу не зазначено про необхідність надання конкретних документів, які б підтверджували митну вартість, а випуск товарів 14.07.2023 проведено митним органом без надання таких.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару «косметичні препарати для догляду за волоссям: шампуні (не в аерозольній упаковці)», визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані безпідставними припущеннями. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення. А Львівською митницею не обґрунтовано, яким чином вищевикладені обставини впливають на рівень митної вартості ввезеного товару.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.

В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що рішення Львівської митниці №UA209000/2023/000159/2 від 14.07.2023 про коригування митної вартості товарів не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже таке прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, відтак порушує права та законні інтереси позивача.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 5606,68 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000159/2 від 14.07.2023.

Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 5606 (п`ять тисяч шістсот шість) грн. 68 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан