Справа № 520/33556/23
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 квітня 2024 року № 520/33556/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (пров. Акварельний, буд. 1-3, с. Подвірки, Харківська обл., Харківський р-н, 62371, ) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Любомльський район, Волинська область, 44350, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

-визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВП Волинська митниця (Любомльський р- н, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП: 43958385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) судовий збір у сумі 2993,50 грн.;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВП Волинська митниця (Любомльський р- н, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП: 43958385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі відповідно до доказів, що додаються до позову та будуть надані додатково згідно ч.7 ст. 139 КАС України.

В обґрунтування позовних зазначив, що Позивач у вересні 2023 р. ввіз з Польщі на митну територію України запасні частини до автомобілів за контрактом № 04/2022/USD від 19.10.2022 р. (далі -Контракт), укладеним з «SWI Parts Sp. z о.о», Польща.

Митне оформлення товару здійснювалось Волинською митницею (надалі -Відповідач, митниця). Відповідачем було безпідставно збільшено митну вартість товару.

18.09.2023 р. декларантом від митниці отримане рішення про коригування митної вартості товарів № UA 205050/2023/000627/2, яким визначено митну вартість товару за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Позивач вважає протиправним вказане рішення, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 23.11.2023 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач, Волинська митниця, відзив до суду надав 07.12.23. Проти задоволення позовних вимог повністю заперечував.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній підтримав заявлені раніше позиції.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суддя Кухар М.Д. з 01.01.2024 по 14.01.2024 з 25.03.2024 по 07.04.2024 з 11.04.2024 по 12.04.2024 перебувала у щорічній відпустці перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Щодо винесення рішення про коригування митної вартості товару № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 р.

18.09.2023 р. для митного оформлення товару Позивач надав до Відповідача митну декларацію № 23UА03119.

Суд вказує, що частиною 2 ст. 57 Митного кодексу України (далі - МКУ) передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Частина 4 ст. 58 МКУ вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Керуючись цими положенням декларантом було заявлено митну вартість товару за 1 методом (вартість товару за контрактом та витрати на транспортування товару до кордону України).

В графі 12 митної декларації «відомості про вартість» Позивач зазначив митну вартість товару - 935 103,67 грн., яка вираховується шляхом додавання вартості товару за інвойсом до витрат на транспортування товару до кордону. 25 571,22 дол США - митна вартість товару.

Відповідно до ч.І ст. 53 МКУ, у випадках, передбачених цим кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає до митниці документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

декларація митної вартості,

зовнішньоекономічний договір та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що керуючись цими положенням на підтвердження митної вартості товару Позивач надав до митниці наступні документи:

Декларація митної вартості.

Контракт з постачальником № 04/2022/USD від 19.10.2022 р.

Інвойс № FE 86/2023 від 12.09.2023 р.

Пакувальний лист від 12.09.2023 р.

Платіжне доручення №48 від 03.05.2023 р.

Рахунок проформа №0000-0000021 від 24.04.2023 р.

Експортна митна декларація постачальника № 23PL402010E1430342 від14.09.2023 р.

Пояснення щодо експертної декларації-лист продавця від 18.09.2023р. з додатками, в т.ч. підтвердження перетину кордону та вивезення товару за межі ЄС 23ІЕ599- 2749921.

Договір про перевезення вантажу № 13/07 від 13.07.2023 р.

Заявка на перевезення вантажу№ 12/09 від 12.09.2023 р.

Міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №0029/2023 від 14.09.2023р.

Довідка про витрати на транспортування вантажу від 14.09.2023 р.

Рахунок щодо сплати вартості перевезення № 813 від 14.09.2023 р.

Перелік наданих до митної декларації документів вказаний в гр. 44 декларації.

18.09.2023 р. декларантом від митниці отримано повідомлення, в якому зазначалось, що надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення митної вартості товару. Відповідач запропонував відповідно до ст. 53 та 54 МКУ надати декларанту додаткові документи.

У зв`язку з відсутністю на момент митного оформлення додаткових документів, декларантом до митниці було надано лист № 7 від 18.09.2023 р. в якому зазначив, що у зв`язку з тим, що ТОВ «Авто Тренд» надало всі наявні у нього документи, а для підготовки додаткових документів на підтвердження митної вартості, яка була заявлена за першим методом, необхідний додатковий час, просимо дозволити митне оформлення вантажу відповідно до вимог ст. 55 Митного кодексу України.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару Відповідачем видано рішення про коригування митної вартості товару № UA205050/2023/000627/2 від 18.09.2023р., відповідно до якого митна вартість товару Позивача визначена митницею за другорядним методом (ціною договору щодо ідентичних товарів) на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (митна декларація від 08.09.2023 р. № UA 205050/2023/061263).

Рівень митної вартості становить 4,22 дол. США за кг.

Рішення про визначення митної вартості товарів містило митну вартість товару у розмірі 42 625,38 дол. США (графа 30 рішення). Відповідачем було збільшено митну вартість товару на 17 054,16 дол. США (на 623 646,75 грн.) в порівнянні з заявленою Позивачем (42 625,38 дол. - 25 571,22 дол.).

Розрахунок митної вартості товару у розмірі 42 625,38 дол.США (гр. 30 рішення): 4,22 дол. США х 10 100,8 кг = 42 625,38. Згідно графи 24 Рішення вага товару становить 10 100,8 кг.

Судом встановлено, що в п. 33 Рішення митний орган зазначив ,що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. А саме:

-п.4.3 Договору поставки від 19.10.2022 №04/2022/USD (далі- Договір) передбачено, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару в термін не пізніше 30 днів з моменту отримання передоплати. У випадку непоставки товару у вищевказаний термін продавець зобов`язується повернути отримані ніш кошти покупцю. Декларантом надано платіжне доручення №48 від 03.05.2023. Термін поставки товару не відповідає умовам п.4.3 Договору. Сума оплати згідно даного платіжного доручення не відповідає сумі інвойсу від 12.09.2023 №86/2023.

Вартість товару згідно інвойсу не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення.

-п. 3.6 Договору передбачено, що продавець несе витрати за навантаження товару, при цьому в довідці про транспортні витрати перевізником вказано, що вартість навантаження входить до вартості транспортування.

- в листі- поясненні від 18.09.2023 б/н вказано, що сума транспортних витрат по доставці товару за маршрутом Pilzno- Dolhobyczow (Угринів) склала 50 доларів США, що не відповідає транспортним витратам згідно довідки від 14.09.2023 б/н, та фактичне переміщення товару відбулося за маршрутом Pilzno- п/п «Краківець».

Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно ст.54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ніш особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження .митної вартості товару, не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містили розбіжності, декларанту було запропоновано згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (заявку); 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається;?(виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 9)висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціачізованими експертними організаціями. Решту відмовився від надання вищевказаних документів, про що зазначено в листі від 18.09.2023 №7.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ1994року, Митного кодексу України, вимогами ч.б ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України, Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Митну вартість визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить 4,22 дол.США за кг (МД від 08.09.2023 року №UА205050/2023/061263).

18.09.2023 р. на підставі рішення про коригування митної вартості товару, Відповідачем також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205050/2023/033519.

Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до Відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ Позивач надав Відповідачу нову митну декларацію № 23UА07и0 від 18.09.2023 р. і додатково сплатив мито у розмірі 62 364,68 та ПДВ у розмірі 137 202,29 грн. (відповідно до гр. 47 митної декларації, СП 55), разом 199 566,97 грн.

Відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації «відстрочення платежів до 17.12.2023 р.» згідно із ч.7 ст.55 МКУ.

Далі, керуючись ч.8 ст.55 МКУ, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються Позивач звернувся до Відповідача з Заявою № 06/11-1 від 06.11.2023 р. з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару (№ поштової накладної 617). В обґрунтування заявленої митної вартості Позивач додатково надав Відповідачу роз`яснення щодо складової митної вартості та документи, які вимагала митниця: 1. Акт виконаних робіт № 813 від 20.09.2023 р.

Суд вказує, що частиною 9 та 10 ст. 55 МКУ передбачено, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обгрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Відповіді на своє звернення Позивач не отримав.

Щодо підстав завищення митної вартості, викладених у Рішенні суд враховує наступне.

В рішенні митний орган вказав «п.4.3 Договору поставки від 19.10.2022 №04/2022/USD) (далі- Договір) передбачено, що продавець зобов`язаний здійснити поставку товару в термін не пізніше 30 днів з моменту отримання передоплати. У випадку непоставки товару у вищевказаний термін продавець зобов`язується повернути отримані ним кошти покупцю. Декларантом надано платіжне доручення №48 від 03.05.2023. Термін поставки товару не відповідає умовам п.4.3 Договору.».

У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови поставки безпосередньо ціни товару не стосуються. Тобто порушення продавцем термінів поставки ніяким чином не впливають на митну вартість товару та мають відношення тільки до взаємовідносин між продавцем та покупцем товарів. У зв`язку з цим, відомості про терміни поставки товару не повинні братися митним органом до уваги при здійсненні контролю за митною вартістю товарів, а відтак порушення термінів поставки не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Порушення термінів поставки продавцем не можуть бути підставою для витребування митницею додаткових документів у декларанта.

Щодо того, що сума оплати згідно платіжного доручення не відповідає сумі інвойсу від 12.09.2023 №86/2023 , то судом встановлено наступне.

Позивачем 03 травня 2023 року було перераховано продавцю 29 660,00 доларів США за барабан гальмівний у кількості 2000 шт., що підтверджується платіжним поручениям № 48 від 03.05.2023р. Платіж здійснено на підставі контракту та виставленого продавцем рахунку- проформи №0000-0000021 від 24.04.2023р., про що свідчить графа «призначення платежу». Але продавцем було здійснено часткову поставку товару та поставлено барабан гальмівний у кількості 1712 шт., на підтвердження чого було видано Інвойс № FЕ 86/2023 від 12.09.2023 р. на суму 25 388,96 доларів США. Вартість одного гальмівного барабана не змінилась та лишилась нарівні 14,83 дол. США.

До митного органу при митному оформленні декларантом було подано:

Інвойс № FЕ 86/2023 від 12.09.2023 р. на суму 25 388,96 доларів США.

Платіжне дорученні № 48 від 03.05.2023р. на суму 29 660,00 доларів США Рахунок- проформа №0000-0000021 від 24.04.2023р. на суму 29 660,00 доларів США.

Додатково Позивачем надані відповідні роз`яснення разом с Заявою № 06/11-1 від 06.11.2023 р., надісланою до Відповідача в рамках ст. 55 МКУ.

Суд вказує, що законодавство України не забороняє здійснювати часткову поставку товару та не вимагає, щоб сума оплати, вказана в платіжних документах, співпадала з сумою поставки товару.

Також судом встановлено, що в Рішенні як одну з підстав коригування митної вартості товару Відповідачем вказано, що вартість товару згідно інвойсу не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення.

Але, згідно наданих матеріалів, роз`яснення з цього приводу надається продавцем у листі від 18.09.2023р., який було подано Позивачем до митниці при митному оформлені товару. Це сталося у зв`язку з тим, що в експортній митній декларації валютою є польський злотий, в той чай як в інвойсі валютою є долар США, а також у зв`язку з додаванням до суми інвойсу транспортних витрат до кордону з Україною, які розраховуються за законодавством Польщі.

Щодо зауважень митного органу, що п 3.6 Договору передбачено, що продавець несе витрати за навантаження товару, при цьому в довідці про транспортні витрати перевізником вказано, що вартість навантаження входить до вартості транспортування».

Суд вказує, що згідно вимог МКУ витрати на навантаження товару мають бути включені в митну вартість товару. Чи продавець сам здійснював навантаження, чи це здійснював перевізник, в будь-якому випадку на митну вартість товару це ніяк не вплинуло. Тому, на думку суду, посилання на це в рішенні як на підставу коригування митної вартості є необгрунтованим.

В рішенні зазначено, що в листі - поясненні від 18.09.2023 б/н вказано, що сума транспортних витрат по доставці товару за маршрутом Pilzno-Dolhobyczow (Угринів) склала 50 доларів США, що не відповідає транспортним витратам згідно довідки від б/н, та фактичне переміщення товару відбулося за маршрутом Ріігпо- п/п «Краківець».

Судом з цього приводу встановлено наступне.

Поставка товару здійснювалась на умовах ЕС А, Польща, що означає що Позивач несе витрати на доставку товару, а також сам укладає договір з перевізником товару. Позивач для доставки товару від продавця уклав договір перевезення з ФОП ОСОБА_1

ФОП ОСОБА_1 на підтвердження транспортних витрат до кордону з Україною надав Позивачу довідку про транспортні витрати, яка підтверджує транспортні витрати, які поніс Позивач.

В листі- поясненні від 18.09.2023 б/н, що наданий продавцем для пояснення розбіжностей у валюті в експортній декларації, вказана сума транспортних витрат, яка до взаємовідносин Позивача та перевізника, а тим паче до визначення митної вартості товару в Україні, не має ніякого відношення. Ця сума розраховується згідно законодавства Польщі та враховується при визначені митної вартості товару у Польщі. В листі довідці вона зазначена для роз`яснення суми, вказаній в митній декларації країни відправлення.

Щодо маршруту - в листі-поясненні продавця від 18.09.2023 був зазначений той маршрут перевізника, яким він збирався їхати та про який повідомив продавця заздалегідь - Pilzno-Dolhobyczow (Угринів). Але цей маршрут змінився зважаючи на ситуацію на пунктах пропуску на кордоні з Україною.

Роз`яснення з цього приводу надані Позивачем у Заяві 06/11-1 від 06.11.2023 р., надісланою до Відповідача в рамках ст. 55 МКУ

Отже, всі розбіжності, виявлені митним органом, на думку суду не мають ніякого впливу на митну вартість товару Позивача. У рішенні про коригування митної вартості Відповідач не зазначає яким чином, на його думку, вказані «розбіжності» впливаю на числовий показник митної вартості.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до ч.І ст.248 МКУ, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно положень статті 264 МКУ встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статями 49, 50 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 МКУ встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч.І, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Згідно із ч.2 ст.53 МКУ, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МКУ встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.ч.І, 2 ст.53 МКУ, передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч.І-3 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.б, 7 ст.54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.ч.З, 4 ст.64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного Кодексу України.

При ухваленні спірного рішення митний орган посилався на те, що надані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містило розбіжності. Проте. Відповідач не вказав яким чином зазначене впливає на правильність визначення митної вартості.

Враховуючи положення вказаних статей, Відповідач має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

На думку суду, наявність у Відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який вплив цих розбіжностей на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Обов`язок доведення обгрунтованості сумніву щодо митної вартості митним органом визначено в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Суд вказує, що митниця має право витребувати тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ч. З ст.53 МКУ.

Отже, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним (першим) методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На думку суду, вказані в гр. 33 оскаржуваного рішення, підстави його прийняття не містять обгрунтованих зауважень до наданих декларантом документів, які вплинули на правильність визначення митної вартості товару. Документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, містять усі данні, необхідні для визначення митної вартості за 1 методом, обраним декларантом.

Згідно позиції Верховного Суду, висловленою в постанові від 23.02.2021 р. у справі № 805/5039/16-а, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Щодо використання для визначення митної вартості МД іншого імпортера при винесені рішення.

Судом встановлено, що відповідач при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів застосував другорядний (ціною договору щодо ідентичних товарів) метод визначення митної вартості. Умови застосування цього методу передбачені ст. 59 МКУ.

Відповідно до «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Також, відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у Постанові від 09.11.2022 р. по справі № 520/10381/2020, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Як свідчить зміст графи 33 рішення Відповідач посилається на сторонню митну декларацію, яка стала джерелом інформації для прийняття рішень, а саме:

- митна декларація від 08.09.2023 р. № UА 205050/2023/061263;

Проте у спірному рішенні окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

Отже, при використанні цінової бази ЄАІС Відповідачем невідомо з якої причини використана для порівняння митна декларація іншого імпортера без урахування обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України Позивач вважає необгрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Щодо визначення митної вартості за 1 кг. товару при винесені рішення.

Судом встановлено, що Відповідач при визначенні митної вартості товару виходив з наявності підстав застосування другорядного методу, виходячи з ваги товару без врахування особливостей окремих товарних позицій та відповідно, їх різної ціни за одиницю.

Митним органом при визначені вартості не були враховані особливості та найменування товару, а саме: товар у виробника має вартість з розрахунку за штуку, при таких умовах не можливо здійснювати розрахунок вартості виключно з урахуванням загальної маси товару; вартість товару митним органом визначена за кг. без врахування кількості товару в штучному вигляді.

Такий метод визначення вартості за масою товару також не враховує наступні данні: найменування отриманого товару та інші індивідуальні ознаки кожного з товарів.

Таким чином, застосований відповідачем метод для визначення митної вартості виключно з урахуванням загальної маси товару не відповідає вимогам ст. ст. 49, 50, 55, 58-63 МКУ. Наявність підстав застосування резервного методу, виходячи з ваги товару не обґрунтована у Рішеннях.

Щодо підстав завищення митної вартості, викладених у рішенні.

Судом встановлено, що позивачем надані всі документи, які містять необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Підприємством надані всі, передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ документи, які підтверджують митну вартість товару.

Таким чином, суд робить висновок, що подані документи не містили розбіжностей щодо вартісних та кількісних показників оцінюваного товару, також ознаки підробки документів відсутні й усі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, що сплачена за товар, у документах наявні, тому оцінка митним органом відомостей у поданих документах як таких, що містять розбіжності, не відповідає фактичним обставинам.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7 «скасування акта суб`єкта владних повноважень, як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не надає жодних правових наслідків з моменту прийняття такого акта».

Отже, всі відомості, внесені до митної декларації на підставі скасованого рішення про коригування, є недостовірними з моменту вступу в силу судового рішення про скасування рішення про коригування митної вартості, оскільки ґрунтуються на акті індивідуальної дії, який не спричинив жодних правових підстав. Сплачені на підставі скасованого рішення митні платежі, є надміру сплаченими згідно зі ст. 14 Податкового кодексу України, а у декларанта з`являється право звернутися у фіскальний орган, який завершив митне оформлення, із заявою про повернення надміру сплаченого грошового зобов`язання, згідно зі ст. 301 МКУ, статтями 34, 43 ПКУ.

Суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог підприємства позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (пров. Акварельний, буд. 1-3, с. Подвірки, Харківська обл., Харківський р-н, 62371, ) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, буд. 13,с. Римачі, Любомльський район, Волинська область, 44350, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 205050/2023/000627/2 від 18.09.2023;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВП Волинська митниця (Любомльський р- н, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП: 43958385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, ) сплачений судовий збір у сумі 2993 (дві тисячі дев`ятьсот дев`яносто три) грн.50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

Повний текст рішення складено 30 квітня 2024 року.

Суддя Кухар М.Д.