Справа № 480/12609/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 р. Справа № 480/12609/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Сумського окружного адміністративного суду на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 07.12.23 у справі №480/12609/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумського окружного адміністративного суду

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумського окружного адміністративного суду, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №219-ОС від 08.10.2021 року;

- зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд видати наказ, яким увільнити ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків з 09.10.2021 по 09.10.2022 у зв`язку з укладенням з ним нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на один рік зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку;

- зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд сплачувати ОСОБА_1 середній заробіток за час проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України за контрактом;

- стягнути з Сумського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період проходження військової служби за контрактом з 09.10.2021 по 01.12.2021 у розмірі 19 900,82 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №480/12609/21 направлено до Другого апеляційного адміністративного суду, як суду вищої інстанції, для визначення суду, до підсудності якого віднесена дана справа.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 адміністративну справу №480/12609/21 передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 480/12609/21.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 закрито провадження у справі №480/12609/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 у справі №480/12609/21 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду № 219-ОС від 08.10.2021.

Зобов`язано Сумський окружний адміністративний суд видати наказ, яким увільнити ОСОБА_1 , старшого судового розпорядника відділу організаційного забезпечення розгляду справ, від виконання своїх посадових обов`язків з 09.10.2021, у зв`язку з укладенням нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 1 (один) рік, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку.

В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції змінити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №480/12609/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №219-ОС від 08.10.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів в частині мотивів прийняття рішення, зазначивши в мотивувальній частині рішення суду обставини, що вказані ним, а саме: про невиплату йому середнього заробітку за період з 09 жовтня 2021 року по 01 лютого 2022 року та доповнити мотивувальну частину цього рішення вказівкою про протиправні дії голови Сумського окружного адміністративного суду щодо надання відповіді на його запит від 03.11.2021 та про незаконність цієї його відповіді за вих. №02-11/42142/21, датованої 23.11.2021 року. Просив суд апеляційної інстанції апеляційний розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що, не оскаржуючи результати розгляду справи, вважає, що рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що пред`являються до судового рішення в ст.242 КАС України і його слідує змінити в частині наведення мотивів його прийняття. Зазначає, що після видачі керівником апарату суду спірного наказу №219-ОС, нарахування та виплата середнього заробітку Сумським окружним адміністративним судом була припинена повністю і тільки на підставі наказу виконуючого обов`язки керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №19-ОС «Про зміни до наказу керівника апарату суду від 08.10.2021 №219-ОС» йому були виплачені кошти однією сумою на початку лютого 2022 року за весь період з 09 жовтня 2021 року по 01 лютого 2022 року. До цього наказу в.о. керівника апарату суду не було підстав для виплати йому середнього заробітку і йому відповідачем середній заробіток не виплачувався. Окрім того, вказує, що в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду взагалі не надано оцінку ще одному доводу його позовної заяви щодо надання особисто головою Сумського окружного адміністративного суду відповіді на його запит від 03.11.2021 року про надання інформації про причини припинення виплати середнього заробітку і отримання 27.11.2021 року відповіді на цей запит за вих. №02-11/42142/21 і підписом особисто голови Сумського окружного адміністративного суду про те, що гарантії, передбачені вимогами ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.3 ст.119 КЗпП України, зберігаються за військовослужбовцями на строк військової служби під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошенням рішення про проведення мобілізації або введення воєнного стану. Голова суду ОСОБА_2 у цій відповіді вказав, що так як у суді відсутня інформація про безпосередню участь позивача в зоні ООС та відсутня військова повістка про його призов на військову службу, то відсутні підстави для виконання вимог ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.3 ст.119 КЗпП України. Фактично в цій відповіді голова Сумського окружного адміністративного суду особисто намагався законодавчо обґрунтувати оспорюваний наказ керівника апарату суду щодо припинення виплати йому середнього заробітку після укладання ним нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України. Таким чином, Полтавський окружний адміністративний суд, вирішуючи справу по суті, мав надати оцінку і діям голови Сумського окружного адміністративного суду щодо його особистої відповіді за вих. № 02-11/42142/21 на запит від 03.11.2021 року, адресований Сумському окружному адміністративному суду. Окрім того, вказує, що саме до повноважень керівника апарату суду відноситься питання надання відповіді на його запит, голова суду не наділений повноваженнями визначати чи потрібно було йому виплачувати позивачу середній заробіток на час проходження військової служби за контрактом. Тим більш, що спірний наказ виданий саме керівником апарату суду. Зазначає, що апеляційна скарга не потребує дослідження фактичних обставин справи, вважає можливим здійснення апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, відповідно до ст.311 КАС України.

Сумський окружний адміністративний суд скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому, посилаючись на необґрунтованість скарги позивача, просив відмовити у її задоволенні.

Сумський окружний адміністративний суд, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №480/12609/21 скасувати, прийнявши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Розгляд справи просив проводити без участі представника Сумського окружного адміністративного суду за наявними матеріалами.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Зазначає, що з моменту винесення наказу від 01.02.2022 № 19-ОС, яким були внесені зміни до спірного наказу, останній фактично перестав існувати, перестав тягнути за собою юридичні наслідки і порушувати права позивача. Отже, у зв`язку з тим, що оскаржуваний наказ був виправлений самостійно відповідачем шляхом внесення відповідних змін, визнання його протиправним та скасування є передчасним. Зазначає, що суд не дослідив належним чином наказ від 01.02.2022 №19-ОС про внесення змін у спірний наказ, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення. Вказує, що, як встановлено з обставин справи і не заперечується ані позивачем, ані судом, порушене право ОСОБА_1 було відновлене наказом від 01.02.2022 №19-ОС, більше ніж за півтора роки до прийняття рішення у справі і таким чином потреба у визнанні наказу протиправним та скасування була відсутня.

ОСОБА_1 скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому, викладаючи обґрунтування своєї правової позиції у даній справі та заперечуючи проти поданої Сумським окружним адміністративним судом скарги, просив відмовити у її задоволенні, як необґрунтованої, задовольнивши при цьому його скаргу у даній справі.

На підставі положень п.1,3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на наведену вище норму КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг позивача та відповідача у даній справі.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 обіймав посаду старшого судового розпорядника у Сумському окружному адміністративному суді.

З 2015 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом, у зв`язку з чим відповідно до статті 119 КЗпП України за ним зберігалося місце роботи та виплачувався середній заробіток.

Наказом керівника апарату суду від 08.10.2021 №219-ОС «Про увільнення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків у зв`язку із укладенням з ним нового контракту про проходження військової служби» ОСОБА_1 , старшого судового розпорядника відділу організаційного забезпечення розгляду справ, увільнено від виконання своїх посадових обов`язків з 09.10.2021 по 09.10.2022, у зв`язку з укладенням з ним нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 1 (один) рік, зі збереженням місця роботи, посади не більше ніж на строк укладеного контракту.

Наказом в.о. керівника апарата суду від 01.02.2022 №19-ОС внесено зміни до наказу керівника апарату суду від 08.10.2021 №219-ОС, якими ОСОБА_1 , старшого судового розпорядника відділу організаційного забезпечення розгляду справ, увільнено від виконання своїх посадових обов`язків з 09.10.2021 по 09.10.2022, у зв`язку з укладенням нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 1 (один) рік, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку не більше ніж на строк укладеного контракту. Бухгалтерії вказано взяти до уваги, що оскільки ОСОБА_1 продовжує проходження військової служби за контрактом, за ним зберігається попередній середній заробіток, та провести відповідні розрахунки з 09.10.2021.

Відповідачем здійснювалося нарахування та виплата ОСОБА_1 середнього заробітку.

Позивач, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №219-ОС від 08.10.2021 року звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою, з вимогами щодо визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи згідно ст.308 КАС України в межах вимог апеляційних скарг позивача та відповідача у даній справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Приписами частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Відповідно до ст.2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Частиною другою статті 39 Закону №2232-XII передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту».

Згідно частини третьої статті 119 КЗпП України (в редакції чинній до 19.07.2022) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відтак, аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форми власності, в яких вони працювали на час призову/прийняття на військову службу. Виплата середнього заробітку вказаним особам здійснюється підприємствами, установами, організаціями, на яких зберіглося місце роботи такої особи.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.01.2020 року у справі №814/1905/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів враховує, що зі змісту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2023 року у даній справі, якою було скасовано ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 у даній справі, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, встановлено, що правовою підставою для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 про закриття провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду слугувало те, що відповідач, змінивши наказ керівника апарату №219-ОС від 08.10.2021, не вирішив питання про скасування оскаржуваного наказу (наказу керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №219-ОС від 08.10.2021 року), яким порушено право позивача на отримання середнього заробітку за час проходження військової служби за контрактом та не вирішив питання про видання нового наказу про увільнення позивача від виконання посадових обов`язків з 9 жовтня 2021 рок по 9 жовтня 2022 року у зв`язку з укладанням ним нового контракту про проходження військової служби.

Оскільки оскаржуваний у даній справі наказ (наказ керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №219-ОС від 08.10.2021 року) суперечить приписам ч.3 ст.119 КЗпП України (в редакції чинній до 19.07.2022), як такий, що не передбачав збереження середнього заробітку позивача, колегія суддів вважає, що останній є протиправним, а відтак погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду № 219-ОС від 08.10.2021.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги Сумського окружного адміністративного суду про те, що з моменту винесення наказу від 01.02.2022 № 19-ОС, яким були внесені зміни до спірного наказу, останній фактично перестав існувати, перестав тягнути за собою юридичні наслідки і порушувати права позивача, а тому оскільки оскаржуваний наказ був виправлений самостійно відповідачем шляхом внесення відповідних змін, визнання його протиправним та скасування є передчасним, мотивуючи це тим, зокрема, що суд першої інстанції не дослідив належним чином наказ від 01.02.2022 №19-ОС про внесення змін у спірний наказ, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, колегія суддів зазначає, що такі доводи підлягають відхиленню, оскільки суперечать наведеним вище висновкам суду. Той факт, що наказом від 01.02.2022 №19-ОС відповідач вніс зміни до оскаржуваного наказу, не спростовують висновків суду щодо протиправності цього наказу та необхідності його скасування.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі Афанасьєв проти України).

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобов`язання Сумський окружний адміністративний суд видати наказ, яким увільнити ОСОБА_1 , старшого судового розпорядника відділу організаційного забезпечення розгляду справ, від виконання своїх посадових обов`язків з 09.10.2021, у зв`язку з укладенням нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 1 (один) рік, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вже згаданої вище норми ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вимог ст.308 КАС України та змісту доводів та вимог скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення його вимог до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку шляхом визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №219-ОС від 08.10.2021; зобов`язання Сумський окружний адміністративний суд видати наказ, яким увільнити ОСОБА_1 , старшого судового розпорядника відділу організаційного забезпечення розгляду справ, від виконання своїх посадових обов`язків з 09.10.2021, у зв`язку з укладенням нового контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 1 (один) рік, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку, а в решті вимог, відмову у їх задоволенні.

Водночас, надаючи правову оцінку висловленим доводам в апеляційній скарзі позивача та у зв`язку з цим вимогам останнього про зміну рішення суду першої інстанції в частині мотивів прийняття рішення, зазначивши в мотивувальній частині рішення суду обставини, що вказані ним, а саме про невиплату йому середнього заробітку за період з 09 жовтня 2021 року по 01 лютого 2022 року та доповнивши мотивувальну частину цього рішення вказівкою про протиправні дії голови Сумського окружного адміністративного суду щодо надання відповіді на його запит від 03.11.2021 та про незаконність цієї його відповіді за вих. №02-11/42142/21, датованої 23.11.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем на підтвердження нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за період з 09 жовтня 2021 року по 01 лютого 2022 року надавалися до матеріалів даної справи витяг із платіжної відомості, копії платіжних доручень, листи щодо виплати середнього заробітку (а.с.44-48, 116-117).

З матеріалів даної справи встановлено, що позивачем не заперечувався факт виплати йому середнього заробітку за період з 09 жовтня 2021 року по 01 лютого 2022 року, зазначаючи про те, що така виплата була здійснена йому у лютому 2022 року.

Оскільки позивачу за спірний період було здійснено нарахування та виплату середнього заробітку під час проходження військової служби за контрактом, тобто відповідачем, як роботодавцем позивача виконано відповідний обов`язок, передбачений ч.3 ст.119 КЗпП України (в редакції чинній до 19.07.2022), що підтверджується матеріалами даної справи, і не встановлено у зв`язку з цим порушеного права позивача на час розгляду справи, то колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині мотивів його прийняття, при тому, що факт виплати позивачу середнього заробітку за період з 09 жовтня 2021 року по 01 лютого 2022 року в лютому 2022 року встановлений судом.

Стосовно вимог апеляційної скарги про необхідність доповнення мотивувальної частини рішення суду вказівкою про протиправні дії голови Сумського окружного адміністративного суду щодо надання відповіді на його запит від 03.11.2021 та про незаконність цієї його відповіді за вих. №02-11/42142/21, датованої 23.11.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті ст.305 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.10.2023 року у справі № 520/12550/21 положеннями частини п`ятої статті 308 КАС України встановлено пряму процесуальну заборону щодо розгляду апеляційним судом позовних вимог та підстав позову, які не були заявлені в суді першої інстанції.

Оскільки позивач не заявляв у суді першої інстанції позовних вимог про визнання дій голови Сумського окружного адміністративного суду щодо надання відповіді на його запит від 03.11.2021 та про незаконність цієї його відповіді за вих. №02-11/42142/21, датованої 23.11.2021 року, а також те, що останній (голова Сумського окружного адміністративного суду) не є учасником даної справи, колегія суддів не вбачає обґрунтованих правових підстав для задоволення таких вимог скарги позивача.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів звертає увагу, що приписами п.4 ч.3 ст.317 КАС України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність оскаржуваного рішення (наказ керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду № 219-ОС від 08.10.2021).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги позивача та відповідача у даній справі без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Сумського окружного адміністративного суду залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 у справі №480/12609/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко