Справа № 208/2238/24
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2024 року м. Дніпросправа № 208/2238/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2024 р. (суддя Івченко Т.П.), по справі за позовом Відділу №14 у місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення видворення громадянки Російської Федерації

в с т а н о в и В:

26.03.2024 р. відділ №14 у місті Кам`янському ГУ ДМС України в Дніпропетровській області подав адміністративний позов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення видворення громадянки Російської Федерації, де просили продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців з 03.04.2024 р. по 03.10.2024р.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2024 р. адміністративний позов задоволений повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, де просила скасувати рішення суду, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не ухилялася від ідентифікації та ідентифікована позивачем.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши учасників процесу, суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.04.2023 р. вирішено затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Відповідно даного рішення встановлено, що громадянка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт. Ізьяю, Республіка Комі АССР, востаннє прибула до України в 2014 р. з Російської Федерації і з того часу не виїжджала з України.

29.03.2023 р. Заводським відділом у м. Кам`нське ГУ ДМС у Дніпропетровській області отримано подання Управління Міграційного контролю ГУ НП в Дніпропетровській області від 29.03.2023 р. № 4/2-549, де зазначено, що згідно отриманої інформації від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції відносно іноземних громадян, які відбувають показання встановлено, що 03.04.2023 р. з державної установи «Кам`янська виправна колонія №34» звільняється громадянка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена 12.03.2008 р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 302 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки, 27.01.2009 р. засуджена Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 25.07.2019 р. засуджена Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 303, КК України до 4 років позбавлення волі.

В зв`язку з суспільно небезпечними діяннями та можливістю продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України щодо громадянки РФ ОСОБА_1 необхідно прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

Крім того, з подання встановлено, що ОСОБА_1 у 1991 р. прибула на територію України, навчалась в ДСШ № 22 м. Мелітополь, потім вступила до педагогічного університету м. Мелітополя, який не закінчила. Останнє місто проживання АДРЕСА_1 . 10.10.2014 р. ОСОБА_1 вступила в шлюб на території України та змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , але паспорт РФ, виданий на ОСОБА_4 з терміном дії до 30.06.2016 р. в зв`язку зі зміною прізвища не обміняла, ухилилась від виїзду з України, чим порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і перейшла в нелегальне положення в Україні.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.11.2021 р. по справі № 208/9344/21 встановлено, що прізвище засудженої 25.07.2019 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_4 , яка відбувала покарання в ДУ «Камьянська виправна колонія» №34 вважати «Новікова».

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» від 11.05.2023 р. повідомило Заводський відділ у місті Кам`янське ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про те, що 04.04.2023 р. до Миколаївського ПТПІ поміщена та утримується громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.09.2023 р. продовжений строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на шість місяців, тобто по 03.04.2024 р.

Згідно листа ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» від 11.01.2024 р. встановлено, що громадянка РФ ОСОБА_1 повідомила, що не бажає покидати територію України та не має власних коштів на придбання квитка.

Крім того, відповідно листа ДУ «Миколаївський ПТПІ» від 14.03.2024 р. встановлено, що громадянка РФ ОСОБА_1 не готова співпрацювати з ГУ ДМС у Дніпропетровській області з метою її видворення за межі території України, так як на даний час перебуває в процесі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, однак, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції рішення з даного питання не прийняте.

Також з матеріалів справи слідує, що Державна установа «Миколаївський ПТПІ» повідомила Заводський відділ у місті Камьянське ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про те, що 03.05.2023 р. громадянка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до ГУ ДМС у Одеській області із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, в зв`язку з чим заходи щодо ідентифікації та примусового видворення громадянки РФ ОСОБА_1 призупинені до моменту прийняття рішення за результатами розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Так, частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що « 14) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;…».

Відповідно статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (N 3773-VI, 22.09.2011) встановлено, що « 1. Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення».

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» « 3. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави».

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 в 2014 р. прибула в Україну з метою одруження з паспортом громадянки РФ, термін дії чого закінчився в 2016 р.

Крім того, судом встановлено, що, лише, на сьомому році нелегального перебування на території України, 03.05.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання її біженцем або надання їй додаткового захисту.

Статтею 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що « 1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

1) біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань;

…3) довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України;

4) додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті;

5) заборона вислання або примусового повернення - недопущення видворення (добровільного чи примусового), видачі (екстрадиції), передачі, іншого примусового переміщення особи, на яку поширюється дія цього Закону, за межі України;

…13) особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань;

14) особи, які потребують тимчасового захисту, - іноземці та особи без громадянства, які масово вимушені шукати захисту в Україні внаслідок зовнішньої агресії, іноземної окупації, громадянської війни, зіткнень на етнічній основі, природних чи техногенних катастроф або інших подій, що порушують громадський порядок у певній частині або на всій території країни походження;…».

Відповідно статті 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» встановлено, що « 1. Особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, має право на:

тимчасове працевлаштування, навчання, медичну допомогу в порядку, встановленому законодавством України;

проживання у родичів, у готелі, піднаймання житлового приміщення або користування житлом, наданим у пункті тимчасового розміщення біженців;

безоплатну правову допомогу в установленому порядку;

конфіденційне листування з УВКБ ООН та право на відвідання співробітниками УВКБ ООН;

інші права, передбачені Конституцією та законами України для іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України».

Також судом встановлено, що статтею 289 КАС України передбачено, що « 1. За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

…11. Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

12. Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні».

Враховуючи той факт, що відповідач по справі, громадянка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2016 р. на території України проживає нелегально, чим порушує чинне законодавство України, своєчасно онайомлена з рішенням про примусове видворення, станом на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції передбачений чинним законодавством України строк тримання 18 місяців не перевищив, суд першої інстанції обгрунтовано продовжив відповідачу строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для її примусового видворення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2024 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров