Справа № 420/24677/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 р.зм. ОдесаСправа № 420/24677/23

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,

повний текст судового рішення

складено 20.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач), в якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 20.07.2023р. від суми 478955,85грн.;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 20.07.2023р. від суми 478955,85грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року у справі №420/2130/20 суд зобов`язав орган ПФУ провести у відповідності до п.а ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (виходячи з 60 відсотків грошового забезпечення) перерахунок призначеної пенсіонеру ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року у відповідності до довідки №4385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від загальної суми 24830,26 грн. і провести у відповідності до п.а ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (виходячи з 80 відсотків грошового забезпечення) перерахунок призначеної пенсії з 01.10.2017 року у відповідності до довідки №4385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від загальної суми 24830,26 грн. з виплатою різниці в пенсії за минулий час з 01.01.2016 року по день проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру. На виконання указаного судового рішення, лише 20.07.2023 року на банківський рахунок позивача надійшли кошти у сумі 478955,85грн. Позивач зазначав, що у разі несвоєчасної виплати сум пенсії, провадиться їх компенсація відповідно до законодавства, у зв`язку із чим 21.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Одеській області із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів через порушення строку виплати пенсії з 01.01.2016 року по 30.08.2020 року від суми 478955,85грн, на що отримав відмову, оформлену листом від 22.08.2023 року. Вказана відмова на думку позивача є протиправною через те, що відповідачем не було своєчасно виплачено належну йому пенсію, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для зобов`язання органу ПФУ нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 20.07.2023р. від суми 478955,85грн. відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи відсутніми підстави для нарахування та виплати компенсації відповідно до Порядку №159.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач перш за все звертає увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду, відтак відповідно до ст. 240 КАС України позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають залишення без розгляду. З даного приводу, апелянт звертає увагу, що позивачем не заперечується факт виплати останньої частини нарахованої пенсії за період з 01.01.2016 по січень 2017р. - у червні 2021 році, відтак саме з червня 2021 року, як місяця у якому виплачено останню частину заборгованості, позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, так як йому у відповідні місяці не виплачено відповідну компенсацію. Однак, звернення до суду з цим позовом відбулось лише у вересні 2023 році, позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 01.01.2016р., а тому апелянт наголошує, що позивачем було пропущено строки позовної давності без поважних при цьому причин.

Також, у своїй апеляційній скарзі апелянт наголошує на відсутності у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема утворена доплата має характер разової, поточна пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а зазначена позивачем сума заборгованості жодним чином не може бути використана в контексті ст.2 Закону №2050-ІІІ. Скаржник також звертає увагу, що виплата пенсії позивачу здійснювалась з урахуванням приписів законодавства, яке діяло станом на дату виникнення спірних правовідносин, факт несвоєчасного нарахування і виплати пенсії позивачу у спірний період відсутній, позивачем не оскаржувались дії Головного управління ПФУ в Одеській області щодо порядку, строків та розміру виплати пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017р.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу органу ПФУ, у якому вказуючи про хибність на необґрунтованість доводів та вимог скаржника, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, загалом з тих підстав, що на його думку, в апеляційній скарзі відсутні доводи та обґрунтування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній документів.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» по інвалідності (а.с.8).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року у справі №420/2130/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести у відповідності до п.а ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (виходячи з 60 відсотків грошового забезпечення) перерахунок призначеної пенсіонеру ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року у відповідності до довідки №4385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від загальної суми 24830,26 грн. і провести у відповідності до п.а ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (виходячи з 80 відсотків грошового забезпечення) перерахунок призначеної пенсії з 01.10.2017 року у відповідності до довідки №4385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від загальної суми 24830,26 грн. з виплатою різниці в пенсії за минулий час з 01.01.2016 року по день проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру.

20.07.2023 року ГУ ПФ України в Одеській області на виконання вищезазначеного рішення перерахувало на банківський рахунок позивача кошти у сумі 478974,25грн. (а.с.20).

21.07.2023 року позивач звернувся із заявою до ГУ ПФ України в Одеській області від 21.07.2023 року, в якій просив невідкладно здійснити нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.08.2020 року від суми 478955,85грн. (а.с.21).

У відповідь на що отримав лист від 22.08.2023 року, де вказано, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року у справі №420/2130/20 проведено перерахунок пенсії позивача. Відповідно до частини другої статті 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Відповідно до статті 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач вимагає про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні (а.с.22).

Вважаючи протиправними дій відповідача у спірних правовідносинах та наявним право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020р. по справі №420/2130/20 відповідач 20.07.2023р. несвоєчасно виплатив позивачу донараховану суму пенсії в розмірі 478 955,85 грн. разово одними платежем, недоотримання позивачем пенсії за період з 01.01.2015 по 20.07.2023 р. відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, з огляду на що, прийшов до висновку про протиправність дій відповідача у вигляді відмови нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

З урахуванням такого висновку та необхідності ефективного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції вважав необхідним задовольнити позовні вимоги, визнати оспорювані позивачем дії органу ПФУ протиправними із зобов`язанням відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 20.07.2023 від суми 478955,85грн., виплаченої на виконання рішення від 15.05.202 по справі №420/2130/20.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції про задоволення позову, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Так, статтею 1 Закону України № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У відповідності до ст.2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), та інші.

Приписами ст.ст.3, 4 Закону України № 2050-ІІІ обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації норм Закону України № 2050-ІІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з п.п. 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території У країни і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Відповідно до абз.1 п.4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 27 квітня 2020 року у справі №803/1314/17, від 23 лютого 2021 року у справі № 803/1423/17.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в т. ч. грошове забезпечення (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат), у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 у справі № 420/2130/20, відповідач - ГУ ПФУ в Одеській області здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.10.2017р., різниця пенсії (нарахована доплата) склала 478955,85 грн., та фактично відповідачем була виплачена позивачу лише 20.07.2023р. (разово одним платежем у сумі 478955,85 грн.).

Отже, нарахована доплата до пенсії позивача після перерахунку за період з 01.01.2016 по 01.10.207р. фактично була виплачена лише 20.07.2023 року тобто несвоєчасно, та указане відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію та призвело до недоотримання позивачем відповідних сум.

Щодо посилань скаржника в апеляційній скарзі на поетапну доплату до розміру пенсії позивача, нараховану за період з 01.01.2016, під час здійснення якої ГУ ПФУ в Одеській області керувалось п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № від 21.02.2018 103, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 ухвалено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

З наведеного слідує, що постанова КМ України №103 визначала порядок виплати перерахованих пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції.

Зазначені вище норми п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та ч. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (набрала чинності із 01.01.2020) передбачали поетапну виплату перерахованої за період із 01.01.2016 по 31.12.2017 суми пенсії, при цьому обумовивши виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.

Між тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року по справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 визнано нечинним.

У подальшому, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1088 від 24 грудня 2019 року «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (набрала чинності із 01 січня 2020 року), частиною 2 пункту 1 якої передбачалося, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 року виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 року перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Водночас, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2020 року по справі №640/620/20, яке набрало чинності 29 вересня 2020 року, частину другу пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», - визнано протиправною та нечинною.

Враховуючи викладене, починаючи із 29.09.2020 втратили чинність норми ч.2 п.1 постанови КМ України від 24.12.2019 року №1088, які передбачали «відтермінування» у виплаті перерахованої позивачу за період із 01.01.2016 по 01.10.2017р. пенсії, та з цього часу (з 29 вересня 2020 року) нормативне регулювання правовідносин щодо виплати перерахованої позивачу за період із 01 січня 2016 по 01.10.2017р. пенсії не передбачало поетапного порядку виплати пенсій перерахованих особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Відтак, після 29.09.2020 у відповідача виник обов`язок виплатити перераховану суму пенсії, а бездіяльність щодо не виплати вважається неправомірною, та з цього часу (з 29.09.2020) відповідач повинен був вчинити дії спрямовані на виплату перерахованої позивачу пенсії.

В даному ж випадку, відповідач після 29.09.2020р. не здійснив виплату донарахованої пенсії, а таку провів лише 20.07.2023р, тобто несвоєчасно, при цьому без нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплату такого доходу. Також за зверненням позивача, відмив в нарахуванні такої компенсації.

Отже, викладене вище у сукупності свідчить, що позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, адже при такому невиплачені після 29 вересня 2020 року перерахованої позивачу пенсії за період із 01.01.2016 по 01.10.2017р., суми пенсії вважаються доходами, що виплачуються із порушенням термінів їх виплати.

Відтак, відмова відповідача у виплаті компенсації позивачу є протиправною.

Підсумовуючи зазначене, зважаючи на те, що у даній справі, відповідач ГУ ПФУ в Одеській області з вини якої не було вчасно нараховано та виплачено позивачеві донараховану пенсію, повинен був здійснити виплату її з одночасною виплатою суми компенсації, невиплата якої у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості грошового забезпечення (пенсії), є порушенням прав позивача на отримання такої компенсації, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними оспорюваних позивачем дій органу ПФУ які виразились у відмові нарахувати та виплатити таку компенсацію та з метою належного захисту порушених прав позивача також зобов`язання відповідача здійснити відповідні нарахування та виплату такої компенсації.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного вище висновку суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у здійсненні компенсації позивачу втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою донарахованої пенсії.

Разом з цим, зі змісту відповіді пенсійного органу вбачається, що період нарахування компенсації закінчився у липні 2023 року, оскільки у цьому місяці проведено повну виплату позивачу доплати перерахованої пенсії за період із 01.01.2016 по 01.10.2017р.

При цьому, виходячи з викладеного вище нормативного регулювання спірних правовідносин, право на нарахування та виплату компенсації виникло у позивача із листопада 2020 року (після спливу одного місяця з часу визнання нечинними норм постанови які встановлювали відтермінування виплати).

Колегія суддів зауважує, що компенсація чистини втраченого доходу виплачується саме з часу, коли у особи виникло право на отримання такого доходу.

Аналогічного змісту правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України викладені від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670 та Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №826/8319/16.

Зокрема, Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Оскільки несвоєчасне нарахування та виплату частини грошового забезпечення позивача відбулось у зв`язку з протиправними діями відповідача, тобто з вини органу, що нараховує і виплачує грошове забезпечення, що встановлено судовим рішенням, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини індексації грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Разом з цим, оскільки право на нарахування компенсації у позивача виникло саме з листопада 2020 року, обрахунок суми компенсації слід провести за період затримки виплати із листопада 2020 року по липень 2023 року.

Однак, у своєму судовому рішенні суд першої інстанції не звернув на вказані обставини, та ухвалюючи рішення не зазначив періоду, за який необхідно обраховувати суму компенсації за несвоєчасну виплату пенсії та указане, на переконання апеляційного суду має суттєве значення на правильне виконання в подальшому рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів ОСОБА_1 , однак при цьому обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по липень 2023 року, а не з 01.01.2016 по 20.07.2023р. як помилково вважав суд першої інстанції у своєму рішенні.

Відтак, наявні підстави для зміни в указаній частині рішення суду першої інстанції.

Що стосується доводів про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом, то такі як вважає апеляційний суд також спростовуються викладеним вище, адже дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). До того ж законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці, тобто у спірному випадку у липні 2023р.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 року у справі № 560/8194/20 відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 року, 17.11.2021 року, 27.07.2022 року, 11.05.2023 року (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20, 460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювати такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

З огляду на обставини даної справи, підстав для залишення позову ОСОБА_1 немає, оскільки виплата донарахованої пенсії відбулась як вже вказувалось неодноразово 20.07.2023р., з даним позовом позивач звернувся до суду у вересні 2023р., тобто з дотриманням встановлених процесуальним законом строків.

Посилання апелянта на висловлену у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 правову позицію стосовно того, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів колегія суддів відхиляє, адже такий висновок зроблено у справі за інших обставин справи та він не стосується саме питань нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною їх виплатою.

Інші доводи апелянта не мають принципового значення для правильного вирішення справи. не впливають на висновки суду.

Колегія суддів при цьому також зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, оскільки виходячи з викладеного вище, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягали на переконання апеляційного суду частковому задоволенню, шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові нарахувати та виплатити компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 01.10.2017 у сумі 478955,85грн., та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 01.10.2017 у сумі 478 955,85 грн., обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати з листопада 2020 року по липень 2023р., на що суд першої інстанції не звернув належної уваги, та таке є суттєвим недоліком рішення суду.

Пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України надано право суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316-317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №420/24677/23 змінити з підстав, викладених у даній постанові.

Абзаци 1, 2, 3 резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у даній справі №420/24677/23 викласти у наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились у відмові нарахувати та виплатити компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 01.10.2017 у сумі 478955,85грн.;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 01.10.2017 у сумі 478 955,85 грн., обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати з листопада 2020 року по липень 2023р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

У іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №420/24677/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян