Справа № 280/8977/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2024 року м. Дніпросправа № 280/8977/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року (суддя Максименко Л.Я., повне судове рішення складено 16 січня 2024 року) в справі №280/8977/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року та за період з 01 червня 2014 року по 26 березня 2021 року; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року та за період з 01 червня 2014 року по 26 березня 2021 року із застосуванням при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та із застосуванням при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 березня 2021 року місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року закрите провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо не здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року, зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, з врахуванням виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт звертає увагу, що місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_1 , з 07 квітня 2022 року позивач проходить військову службу в Головному управлінні морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України ( АДРЕСА_1 ), тобто не може проживати у місті Запоріжжя, проходячи військову службу за місцем реєстрації, тому вважає, що судом першої інстанції справу розглянуто із порушенням правил територіальної підсудності.

Позивач звертався з аналогічними вимогами до суду, які вирішені судовим рішенням у справі № 280/3279/21.

Апелянт зазначає, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, істотно змінився порядок індексації доходів населення, а також Урядом запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати з метою, щоб з січня 2016 року розпочати заново обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації, тобто визначено місяць, з якого в подальшому необхідно відштовхуватися для проведення індексації.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника директора Департаменту начальника управління проведення закупівель Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України.

Наказом Міністра оборони України від 17 березня 2021 року № 82 позивача звільнено з військової служби в запас.

Наказом директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України від 26 березня 2021 року № 20 позивача виключено зі списків особового складу Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, всіх видів забезпечення.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2021 року, застосувавши за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року місяць для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Листом від 06 листопада 2023 року Міністерством оборони України повідомлено, що індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2021 року позивачу нарахована та виплачена, що зазначено в довідці про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення.

Суд першої інстанції вважав, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року та якою підвищено посадові оклади військовослужбовцям, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за спірний у цій справі період є січень 2008 року, тому дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2018 року.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для обрахунку індексації грошового забезпечення позивачу з 01 червня 2014 року по 01 листопада 2015 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки питання застосування при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 26 березня 2021 року базового місяця - березень 2018 року у зверненні до відповідача позивачем не порушено, та відповідно не могло бути розглянуто відповідачем, тому такі вимоги є передчасними, оскільки спір між позивачем та відповідачем щодо таких вимог відсутній.

Рішення суду першої інстанції оскаржене відповідачем в частині задоволених позовних вимог.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для задоволення частини позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника директора Департаменту начальника управління проведення закупівель Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України.

Наказом Міністра оборони України від 17 березня 2021 року № 82 позивача звільнено з військової служби в запас.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2021 року, застосувавши за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року місяць для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Листом від 06 листопада 2023 року Міністерством оборони України повідомлено, що індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2021 року позивачу нарахована та виплачена, що зазначено в довідці про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення.

Перш за все суд вважає за необхідне надати оцінку доводам апелянта стосовно вирішення справи із порушенням предметної підсудності.

Відповідач стверджує, що місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_1 , з 07 квітня 2022 року позивач проходить військову службу в Головному управлінні морально-психологічного забезпечення Збройних Сил України ( АДРЕСА_1 ), тобто не може проживати у місті Запоріжжя, проходячи військову службу за місцем реєстрації, тому вважає, що судом першої інстанції справу розглянуто із порушенням правил територіальної підсудності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою від 06 жовтня 2023 року № 2302- (а.с. 18).

За повідомленням Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 13 грудня 2023 року (а.с. 63) ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в м. Запоріжжі, довідка про взяття на облік від 06 жовтня 2023 року № 2302- на теперішній час є чинною.

Частиною першою статті 25 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи підтвердження належними доказами факту реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи у м. Запоріжжя, суд відхиляє доводи апелянта про розгляд справи судом першої інстанції із порушенням правил територіальної підсудності.

Стосовно власне предмету позову суд зазначає таке.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання застосування при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 01 березня 2018 року місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вид 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон - № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотка).

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Частиною другою статті 6 цього ж Закону визначено Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (стаття 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01 січня 2016 року - 103 відсотки).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, приписами наведених нормативно-правових актів встановлено, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Відповідачем не спростовується, що під час проходження позивачем служби зазначене перевищення мало місце, а тому позивач має право на виплату йому індексації грошового забезпечення.

Як вказано вище, спірним в цій справі є питання визначення базового місяця для нарахування індексації, оскільки під час служби позивача змінились правила визначення такого базового місяця.

Позивач вважає, що базовим місяцем в спірний період повинен бути місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 викладено в новій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078, якою, в тому числі, внесено зміни, якими поширено його положення для новоприйнятих працівників, які застосовуються з 1 грудня 2015 року:

«Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник».

При цьому, загальне правило визначення базового місяця для нарахування індексації встановлено у п. 5 Порядку № 1078:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».

Відповідно до пункту 14 цього Порядку роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28 квітня 2016 року № 201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає у тому, що «…обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».

Тобто, з 1 грудня 2015 року змінились правила визначення базового місяця, у тому числі й військовослужбовців, і Порядок № 1078 з вказаної дати більше не містив правила, що таким базовим місяцем є місяць прийняття особи на роботу.

Єдиним правилом визначення базового місяця стало таке: базовим для нарахування індексації є місяць підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (військовослужбовець).

Іншого правила з 1 грудня 2015 року чинне законодавство не містило.

Відтак, для особи, яка проходила службу, обчислення індексу споживчих цін з 1 грудня 2015 року мало здійснюватися з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає така особа.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Листом Міністерства соціальної політики України від 29 грудня 2017 року № 122/0/66-17 підтверджено, що посадові оклади військовослужбовців в останнє підвищувались в січні 2008 року.

Лише після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами позивача щодо січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року встановлено незмінність посадових окладів військовослужбовців.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01 січня 2008 року, в тому числі в період проходження позивачем військової служби , що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.

Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи, що нарахування, виплата грошового забезпечення та проведення індексації належить до компетенції відповідача, суд погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій при визначенні базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Посилання апелянта на те, що фактично із введенням постанови № 1013 визначено місяць, з якого в подальшому необхідно відштовхуватися для проведення індексації, (грудень 2015 року) є незмістовними та спростовані приведеними вище висновками суду.

Стосовно аргументу апелянта про вирішення спору судовим рішенням в справі № 280/3279/21 суд зазначає таке.

Дійсно, у межах справи № 280/3279/21 у квітні 2021 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Міністерства оборони України, яким просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення з 01 січня 2014 року по 26 березня 2021 року; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2021 року включно.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року у справі № 280/3279/21 позов задоволено частково, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по лютий 2018 року включно з урахуванням базового місяця січень 2014 року; зобов`язано Міністерство оборони України перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року включно з урахуванням базового місяця січень 2008 року, та з урахуванням вже виплачених сум, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року в справі № 280/3279/21 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року скасовано в частині визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по лютий 2018 року включно з урахуванням базового місяця січень 2014 року та зобов`язання Міністерство оборони України перерахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року включно з урахуванням базового місяця січень 2008 року, та з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвалено у вказаній частині нове рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року, зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року включно, в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року залишено без змін.

При цьому підставою для скасування рішення суду першої інстанції слугували висновки суду апеляційної інстанції про те, що предметом спору у справі № 280/3279/21 є саме не нарахування та невиплата індексації грошового забезпечення, а не нарахування та виплата індексації грошового забезпечення з невірним застосуванням базового місяця для обчислення виплати індексації, тому суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2014 року по лютий 2018 року включно з урахуванням базового місяця січень 2014 року та зобов`язання Міністерства оборони України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року включно з урахуванням базового місяця січень 2008 року, та з урахуванням вже виплачених сум, вийшов за межі позовних вимог.

Відтак, у справі № 280/3279/21 не було предметом позову правомірність визначення базового місяця для цілей індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, що є спірним в цій справі, тому відсутні підстави вважати, що спірні правовідносини вирішені судовим рішенням у справі № 280/3279/21.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність не проведення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача із застосуванням базового місяця січня 2008 року та, відповідно, обраний спосіб захисту порушеного права позивача зобов`язання нарахувати та виплатити таку індексацію із застосуванням цього базового місяця.

Позивачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому судом не надається оцінка рішенню в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року в справі № 280/8977/23 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року в справі № 280/8977/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 01 травня 2024 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом

Повне судове рішення складено 01 травня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов