Справа № 240/1239/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/1239/24
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-1) щодо направлення до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч НОМЕР_1 , відплвідач-2) для розгляду скарги, поданої ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності;
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач-3) щодо нерозгляду скарги, поданої ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності;
визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути скаргу, подану ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що скарга на накази командирів В/ч НОМЕР_1 та В/ч НОМЕР_2 , адресовані відповідачам 1 та 3 адвокатом Фещик Н.М. в інтересах ОСОБА_1 безпідставно не були розглянуті по суті та направлені для розгляду відповідачу-2. При цьому, у порушення вимог законодавства України, відповідач-2 залишив скаргу без розгляду.
Ухвалою суду від 29 січня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду в електронній формі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзиву.
12 лютого 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач-2 просить у задоволенні позову відмовити. Зауважує, що положеннями Дисциплінарного статуту та Закону України «Про адвокатську діяльність» адвокат не наділений правом подання скарги від імені військовослужбовця, а такі дії не є видом адвокатської діяльності. На переконання В/ч НОМЕР_1 подання рапорту не особисто військовослужбовцем не дає змоги встановити дійсного волевиявлення останнього на оскарження прийнятих незаконних рішень, дій командирами відносно військовослужбовця. На спростування доводів позивача про те, що згідно з чинним законодавством адвокат може здійснювати види адвокатської діяльності, що не заборонені законом і що законодавство не містить заборони подання рапорту від імені військовослужбовця адвокатом, відповідач-2 зазначає, що інститут представництва не є абсолютним і певні правовідносини вимагають особистої участі особи в реалізації наданих їй прав, зокрема й щодо написання скарги стосовно прийняття незаконних рішень, дій відносно позивача командирами.
14 лютого 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на задоволенні позову. Наголошує, що право адвоката на складання скарг та їх подання прямо закріплено у Законі України «Про адвокатську діяльність». Зауважує, що доводи В/ч НОМЕР_1 щодо неможливості виявити дійсне волевиявлення позивача щодо подачі скарги є абсолютно невмотивованими, оскільки згідно Правил адвокатської етики у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта. Звертає увагу, що згідно приписів статті 115 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Відповідно до статті 16 Закону України «Про звернення громадян» громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року №735, письмове звернення надсилається поштою (електронною поштою) або передається громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Додатково зауважує, що системний аналіз чинного законодавства, що стосується проходження військової служби, зокрема в частині звернення військовослужбовців, не містить положень, що забороняють подання скарги уповноваженою особою.
Ухвалою від 15 квітня 2024 року суд продовжив строк розгляду справи на більш тривалий, розумний строк та надав Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України строк для подання відзиву на позов.
01 травня 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач-3 проти задоволення позову заперечує. Зауважує, що є неналежним відповідачем, оскільки В/ч НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремий батальйон логістики 10 армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ. За організаційно-штатною структурою батальйон входить до складу 10 армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ. Наголошує, що названа військова частина не підпорядковується та не входить до організаційно-штатної структури ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_4 , бригадний генерал ОСОБА_3 не проходив та не проходить військову службу в В/ч НОМЕР_4 , а позивач у відрядженні у В/ч НОМЕР_4 не перебував та військову службу не проходив. Акцентує увагу, що все офіційне листування з Командуванням об`єднаних сил ЗСУ здійснюється через кореспонденцію Укрпошти на поштову адресу, а електрона адреса, зазначена в скарзі адвоката, не є офіційною електронною поштою Командування. Згідно облікових даних В/ч НОМЕР_4 скарга адвоката не реєструвалась та не надходила встановленим порядком.
На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Зазначена скарга 28 грудня 2023 року була зареєстрована адміністративним управлінням штабу Командування Сухопутних військ ЗСУ за вхідним №146899 та попередньо розглянута тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу заступника командувача, після чого направлена для розгляду в межах компетенції конкретному виконавцю, а саме Військовій частині НОМЕР_1 для вирішення порушених у скарзі питань підпорядкованої їй Військовій частині НОМЕР_2 .
Листом від 06 січня 2024 року В/ч НОМЕР_1 повідомила адвоката, що скаргу залишено без розгляду, оскільки з аналізу правових норм визначених у Дисциплінарному статуті необхідно прийти до висновку, що військовослужбовці повинні подавати скарги особисто, а делегування своїх прав щодо подання скарг під час проходження військової служби не передбачено Законом.
Уважаючи такі дії та бездіяльність протиправними, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР з наступними змінами та доповненнями у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №393/96-ВР), цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Згідно із статтею 1 цього Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.
У статті 3 Закону України №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Вимоги щодо звернення визначені у статті 5 цього Закону.
Порядок розгляду звернень громадян врегульовано розділом ІІ Закону України №393/96-ВР.
Отже, за змістом наведених норм убачається, що Закон України №393/96-ВР забезпечує громадянам України право на участь в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Водночас реалізація права участі громадян в управлінні органів державної влади відбувається шляхом звернення до цих органів із заявою (клопотанням), скаргою чи пропозицією (зауваженням), які мають відповідати вимогам, установленим статтею 5 Закону України №393/96-ВР.
Тобто, положення Закону України №393/96-ВР встановлюють загальні правила розгляду звернень громадян з тих чи інших питань, розгляд яких не передбачений спеціальним законодавством.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі №420/294/19.
Як убачається зі змісту скарги, адресованої командувачу Сухопутних Військ ЗСУ та заступнику командувача Об`єднаних Сил ЗСУ, така стосувалася правомірності накладення дисциплінарного стягнення та притягнення до повної матеріальної відповідальності військовослужбовця В/ч НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 .
Згідно частини 1 преамбули Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №551-ХІV з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Дисциплінарний статут ЗСУ), він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно статті 110 розділу V Дисциплінарного статуту ЗСУ всі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:
прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;
незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
Абзацом 3 статті 113 названого статуту також закріплено, що заборонено подавати скаргу під час бойового чергування, перебування у строю (крім скарг, поданих під час опитування військовослужбовців), на варті (вахті), а також у добовому наряді, під час занять.
Відповідно до статті 115 Дисциплінарного статуту ЗСУ вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно пункту 1 розділу І названої Інструкції вона визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
Пунктом 5 цього розділу закріплено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності дії, унаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина будь-які обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Відповідно до пункту 6 згаданого розгляду всі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України №393/96-ВР їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.
Пунктом 2 розділу ІІ Інструкції №735 закріплено, що письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.
Згідно абзацу 5 пункту 5 розділу ІІ Інструкції №735 відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.
Як установлено судом та не заперечуються учасники справи, позивач проходить військову службу у В/ч НОМЕР_2 , яка підпорядкована В/ч НОМЕР_1 , яка є частиною безпосереднього підпорядкування Командування Сухопутних військ ЗСУ.
На виконання наведених вище приписів Інструкції №735 скарга щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, подана адвокатом Наталією Фещик в інтересах ОСОБА_1 попередньо була розглянута тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу заступником командувача Сухопутних військ ЗСУ та направлена для розгляду в межах компетенції В/ч НОМЕР_1 для вирішення порушених у скарзі питань підпорядкованої їй В/ч НОМЕР_2 .
З огляду на відсутність доказів отримання відповідачем-3 скарги, направленої на електрону адресу, зазначену у такій, а також надання названим відповідачем доказів на підтвердження відсутності факту надходження такої, суд уважає безпідставним твердження позивача про допущення відповідачами 1 та 3 протиправних дій та бездіяльності.
Надаючи правову оцінку діям В/ч НОМЕР_1 щодо залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, суд зауважує на таке.
Як убачається зі змісту наведених вище положень Інструкції №735 така прийнята з урахуванням приписів Закону України №393/96-ВР.
Згідно приписів статті 16 названого Закону громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. Скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність.
Будь-яких застережень з цього приводу Інструкція №735 не містить.
Додатково суд зауважує, що згідно пункту 14 розділу ІІ Інструкції №735 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України №393/96-ВР.
Стаття 8 Закону України №393/96-ВР передбачає, що виключно анонімні та повторні звернення не підлягають розгляду.
З огляду на викладене висновок В/ч НОМЕР_1 про залишення скарги, поданої адвокатом в інтересах клієнта, без розгляду є помилковим та не ґрунтується на положеннях нормативно-правових актів, що врегульовують відповідні відносини.
Посилання відповідача-2 на статті 110 112 Дисциплінарного статуту ЗСУ на обґрунтування своєї позиції суд до уваги не приймає, оскільки названі правові норми не виключають права військовослужбовця звернутися зі скаргою через представника.
Також суд не приймає до уваги посилання В/ч НОМЕР_1 на положення Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124, оскільки така встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням. порядок роботи з електронними документами в діловодстві військової частини (установи), організації електронного документообігу із застосуванням електронного цифрового підпису, здійснення діловодства з документами, що містять інформацію з обмеженим доступом, мобілізаційного та спеціального діловодства, діловодства за зверненнями громадян, запитами на інформацію визначаються окремими нормативно-правовими актами, актами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Отже названа Інструкція є загальним нормативно-правовим актом по відношенню до Інструкції №735.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а порушені права позивача, з метою захисту яких подано відповідний позов, відновленню шляхом визнання протиправними дій В/ч НОМЕР_1 щодо залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності й зобов`язання В/ч НОМЕР_1 розглянути зазначену скаргу по суті порушених у ній питань.
Ураховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позову ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 , від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути скарги ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 , від 15 грудня 2023 року щодо накладення дисциплінарного стягнення та притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності по суті порушених у ній питань.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис