Справа № 160/29651/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
13.11.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду питання, пов`язаного із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, яка була оформлена листом від ІНФОРМАЦІЯ_1 №2070 від 14.04.2023 року, який було видано начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , яка передбачена п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», із розрахунку на одного члена сім`ї загиблого.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона спільно проживала з ОСОБА_3 з червня 2019 року по 05.11.2022 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивач наголошує, що ОСОБА_3 загинув у зоні бойових дій під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Позивач зазначає, що у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 вона двічі зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами щодо виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї померлого військовослужбовця в розмірі 15 000 000,00 грн., передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року. Однак відповідачем-2 було відмолено позивачу у виплаті даної одноразової грошової допомоги з підстав відсутності рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Позивач наголошує про наявність свідків, які можуть підтвердити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та наявності доказів щодо отримання коштів позивачем від загиблого ОСОБА_3 . На підставі зазначеного позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 та визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду питання, пов`язаного із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, яка була оформлена листом від ІНФОРМАЦІЯ_1 №2070 від 14.04.2023 року. У зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
18.12.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
28.12.2023 року Міністерство оборони України звернулось Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що відповдіачем-1 не вчинялось порушення прав та інтересів позивача у зв`язку із тим, що відповідачем-1 не розглядалось будь-яких звернень позивача. Також відповідач-1 наголошує, що позивачу необхідно особисто написати заяву в ТЦКСП, пред`явити оригінали документів згідно затвердженого Порядком №45 переліку, а копії додати до заяви, позивачем означених дій не зроблено, а тому вимоги, зазначені в позовній заяві є передчасними.
23.01.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду провадження в адміністративній справі зупинено.
18.03.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження в адміністративній справі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, як і заяви про визнання позовних вимог.
Відповідач-2 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 28.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
05.11.2022 року ОСОБА_3 загинув під час бойових дій в населеному пункті Білогорівка Луганської області внаслідок ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №2819/НЄ від 09.11.2022 року.
31.03.2023 року ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги сім`ям загиблого відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.
14.04.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянув заяву ОСОБА_1 від 31.03.2023 року та листом за №2070 повідомив про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблого відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та повідомив про необхідність звернення до суду з метою встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 та перебування на його утримання, який має юридичне значення.
14.04.2023 року ОСОБА_1 повторно звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги сім`ям загиблого відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.
17.04.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянув заяву ОСОБА_1 від 14.04.2023 року та листом за №2092 повідомив про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблого відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та повідомив про необхідність звернення до суду з метою встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 та перебування на його утримання, який має юридичне значення.
Непогоджуючись із вищезазначеними відмовами, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою з метою встановлення факту встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 та визнати протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги сім`ям загиблого відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спірним питанням у цій справі є обґрунтованість рішення відповідача щодо права позивачки на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, яка виплачується у разі загибелі військовослужбовця, особі, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, проте не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, а також не відноситься до інших груп осіб, яким законом надано таке право (батьків загиблого (померлого) військовослужбовця або утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця).
Предметом цього спору є протиправність рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови позивачці у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити їй таку одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю військовослужбовця.
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі в редакції чинній на момент вникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
25.01.2023 року наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023 року затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі Порядок №45, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.
Відповідно до п.1,2, 1,3, 4.1 Порядку №45 ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).
Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.
Додатком 2 Порядку №45 затверджено перелік документів які надають члени сім`ї до районного (міського) ТЦКСП для призначення та виплати ОГД, а саме:
1) Заява про виплату ОГД;
2) Документ, що посвідчує особу, передбачений частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», для осіб без громадянства та іноземців - документ, що посвідчує їх особу;
3) Документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону)),- крім осіб без громадянства або іноземців;
4) Свідоцтво про смерть військовослужбовця;
5-2) Документ, що підтверджує родинні зв`язки з загиблим (померлим) військовослужбовцем відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: а) для дружини/чоловіка - свідоцтва про шлюб; б) для дитини - свідоцтво про народження дитини; в) для батьків - свідоцтво про народження загиблого (померлого) г) для осіб, які перебували на утриманні загиблого (померлого) - документ, що підтверджує перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця;
6) Згода на обробку персональних даних;
7) Довідка про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України/ повний витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості»;
8-2) Свідоцтво про зміну імені - у разі зміни прізвища, імені, по батькові;
9) Рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування,- для законних представників неповнолітніх дітей загиблого (померлого);
10) Відмова, заява, інший правочин, завірений відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (за наявності);
11) Рішення суду, яке набрало законної сили та стосується призначення ОГД (за наявності);
12) Інші документи щодо призначення та виплати ОГД (за наявності).
Як встановлено судом, позивачка звернулась із заявою про отримання одноразової грошової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак їй було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Відмова відповідача-2 обґрунтована тим, що стосовно ОСОБА_1 судом не встановлено факт, що має юридичне значення, тобто не встановлювався факт проживання однією сім`єю без шлюбу з громадянином ОСОБА_3 , ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків. Також судом не визнавалося право громадянки ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю громадянина ОСОБА_3 , а поданими документами не підтверджено її статус члена сім`ї загиблого відповідним посвідченням.
Розглядаючи спір щодо протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, суд насамперед перевіряє, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України.
Аналіз правових норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та наказ Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023 року, яким затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, свідчать, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Отже одноразова грошова допомога виплачується батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям, які не досягли повноліття та утриманцям загиблого (померлого).
Обставина, що причина смерті ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини, відповідачами не заперечується.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи позивач належить до членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 , які відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання спірної одноразової грошової допомоги.
Повертаючись до предмета спору цієї справи, а саме протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, необхідно зауважити, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оспорюване рішення відповідача-2 щодо відмови позивачці в призначенні їй одноразової грошової допомоги мотивовано саме відсутністю доказів на підтвердження статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця (не надано рішення суду, яким встановлено факт, що має юридичне значення, тобто факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 з громадянином ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що на момент винесення спірного рішення, у зв`язку з відсутністю документів, передбачених для виплати одноразової грошової допомоги, відповідач-2 приймаючи спірне рішення щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, діяла у межах повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та наказу Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023 року.
При цьому суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу, а саме: встановлення факту проживання однією сімєю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 . Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно із частиною 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною 1 статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.
Слід зауважити, що в разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.
Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.
Частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.
Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено Кодексу адміністративного судочинства України.
У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись ст.9, 72-77, 242-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,-
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський