Справа № 400/1022/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/1022/22

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

повний текст судового рішення

складено 22.08.2023, м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 квітня 2021 року № 0-1403.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як позивач не є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні положень ПК України, а тому він не має право на отримання відповідної пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на праві власності належить нежитлова будівля «склад цибулі», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20 серпня 2009 року серії НОМЕР_1 , витягом з реєстру прав на нерухоме майно від 20 серпня 2009 року серії ССГ № 275228.

При цьому, судом встановлено, що у власності позивача є земельний пай та відповідна будівля використовується позивачем для зберігання зерна та техніки.

В свою чергу, Головним управління ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1403 від 23 квітня 2021 року, яким за володіння вказаною будівлею нараховано зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розміром 15 256,86 грн.

Не погоджуючись із правомірністю прийнятого податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовою податку на майно.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Між тим, згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, який затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибногогосподарства включаються будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси т. ін.

При цьому, згідно пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Крім того, згідно ст. 1 ЗУ «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років», сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про сільськогосподарський перепис», виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Миколаївській області позивачу донараховано податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянку за 2020 рік, так як позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 352,40 (кв.м.).

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зроблено висновок, що належна позивачу на праві власності нерухомість, яка визначена податковим органом у якості об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об`єктом оподаткування відповідним податком, відповідно до положень пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Між тим, перевіряючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

В свою чергу, суб`єктом владних повноважень не заперечується, що належна позивачу будівля «склад цибулі» відноситься до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

З іншого боку, податковий орган у межах спірних правовідносин не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, так як він не довів, що займається сільськогосподарською діяльністю.

Між тим, колегія суддів погоджується з податковим органом у тому, що за наявним у ПК України визначенням, сільськогосподарський товаровиробник є юридичною особа незалежно від організаційно-правової форми або фізичною особою-підприємцем, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції.

Тобто, позивач у розумінні положень ПК України не є сільськогосподарським товаровиробником.

Проте, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України, зокрема, ЗУ «Про сільськогосподарський перепис» та ЗУ «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років», передбачено більш широкі визначення поняття сільськогосподарський товаровиробник, або виробник сільськогосподарської продукції.

В даному випадку, як зазначено вище, законодавцем визначено, що виробники сільськогосподарської продукції (сільськогосподарські товаровиробники) - це фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції, позивачу, окрім спірної будівлі зерноскладу, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, згідно довідки Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, спірний склад використовувався у 2020-2021 роках позивачем для зберігання урожаю та в оренду третім особам не передався.

Між тим, згідно п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Тому, колегія суддів, враховуючи презумпцію правоти платника податків, вважає, що позивач може вважатись сільськогосподарським товаровиробником у розмінні чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян