Справа № 240/31013/23
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у період з 13.07.2022 по 19.06.2023 та матеріальну допомогу для розв`язання соціально-побутових питань;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду за період з 13.07.2022 по 19.06.2023 з розрахунку 100 000,00 грн на місяць.
Позов обґрунтований тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 12.07.2022 ним отримано поранення під час захисту Батьківщини та під час ведення бойових дій. Внаслідок отриманого поранення позивач проходив стаціонарне лікування з 13.07.2022 по 19.06.2023. Однак, відповідачем не виплачено у належному розмірі додаткову грошову винагороду за період перебування на лікуванні. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Ухвалою суду від 06.11.2023 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
На виконання ухвали суду, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що із аргументами, викладеними у позовній заяві, не погоджується, вважає вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що ОСОБА_1 нарахована та виплачена грошова винагорода (в тому числі додаткова грошова винагорода на період дії військового стану) за весь період проходження військової служби, включно з періодом перебування на стаціонарному лікуванні. Також зазначає, що на виконання вимог окремого доручення МОУ від 23.06.2022 №912/з/23, наказу Міністерства оборони України № 44 від 25.01.2023, за самовільне залишення військової частини наказом №268 від 04.02.2023 року позивач був позбавлений додаткової грошової винагороди у січні 2023 року з розрахунку 100 000 грн. Окрім того, за самовільне залишення військової частини наказом №495 від 05.03.2023 позивач був позбавлений отримання додаткової грошової винагороди у лютому 2023 року з розрахунку 100 000 грн.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.
Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-93В від 29.12.2023 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в період з 01.01.2024 по 05.01.2024.
У зв`язку із переїздом суду до нового приміщення у період з 10.04.2024 по 16.04.2024 у судді був відсутній доступ до КП "Діловодство спеціалізованого суду".
Дану справу розглянуто у порядку ст.263 КАС України із складанням судового рішення відповідно до ч.4 ст.243 та ч.5 ст.250 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
12.07.2022 позивач одержав вогнепальні кульові наскрізні поранення лівого плеча та гомілки з вогнепальним багато уламковим переломом лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про обставини травми від 29.04.2023 №1676.
Як зазначає позивач в позовній заяві, у зв`язку з отриманим пораненням позивач в період з 13.07.2022 по 19.06.2023 проходив стаціонарне лікування.
Позивача направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби у Десантно-штурмових військах (№1062 від 05.06.2023 №1629/в).
06.06.2023 позивачем отримано медичну характеристику для проходження ВЛК з метою визначення придатності до військової служби в десантно-штурмових військах.
23.06.2023 поліклінічною ВЛК (огляд травматолога) проведено огляд позивача та встановлено, що в період з 29.07.2022 по 23.06.2023 позивач знаходився на обстеженні, лікуванні. Встановлено, що отримана позивачем травма пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статті 78-а, 61 а графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
В подальшому, 06.07.2023 гарнізована військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_2 за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2023 №1629 провела медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби у десантно-штурмових військах. Визначено, що поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Стійкий, різко виражений тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу зі стійким інсомнічиим синдромом та вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 17-а, 61-а, 78-а графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
В подальшому, 17.07.2023 позивачем був направлений рапорт до відповідача з проханням донарахувати та виплатити додаткову винагороду за період з 13.07.2022 по 19.06.2023 з розрахунку 100 000,00 грн через проходження лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК через отриману травму у зв`язку із захистом Батьківщини.
Як наголошено представником позивача, станом на день подачі позову кошти позивачу не виплачені.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 № 1934-XII (далі - Закон №1934) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
Згідно частини першої статті 5 Закону №1934 особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (абзац 1 пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII).
До складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону №2011-XII).
За приписами пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України [...].
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про ведення воєнного стану в України", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації та проведенням активних бойових дій, який триває й наразі.
Відповідно до п.2,3 цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в первісній редакції) (далі - Постанова №168) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400, яка набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року, було внесено зміни до Постанови №168, а саме: "Пункт 1 постанови доповнити абзацами такого змісту: Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)".
В подальшому, Постанова №168 була доповнена пунктом 2-1 (зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168"), яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року №793 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", вказаний пункт 2-1 постанови №168 підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 730) (далі Положення № 671), Міністерство оборони України (далі за текстом - Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.
Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.
Відповідно до пункту 8 Положення №671 Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.
Накази Міноборони, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.
Накази Міноборони, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності і громадянами.
При цьому, згідно пункту 17 розділу І Порядку №260, який застосовується з 24 лютого 2022 року, було встановлено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.
Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за період з 13.07.2022 по 03.11.2022, суд зазначає наступне.
Як зазначалось раніше, 12.07.2022 позивач отримав поранення.
Згідно виписного епікризу №9295 МО України, військово-медичний клінічний центр Західного регіону м. Львів позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 16.07.2022 по 18.07.2022. Позивача в задовільному стані переведено для подальшого лікування у військовий госпіталь м. Мукачево.
З 18.07.2022 по 10.08.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з згідно виписного епікризу медична карта стаціонарного хворого №1390/346. Діагноз: вогнепальні кульові наскрізні поранення (12.07.2022 р.) лівого плеча та лівої гомілки з вогнепальним багато уламковим внутрішньо суглобовим переломом верхньої та середньої третини плечової кістки зі зміщенням уламків. Стан після операції: 12.07.2022 первинна хірургічна обробка вогнепальних ран лівого плеча та гомілки, встановлення стрижневого АЗФ на ліве плече. Нейропатія лівого малогомілкового нерва. Лікувальні рекомендації; потребує продовження лікування в медичних закладах за кордоном.
У зв`язку з вказаним, з 12.08.2022 по 03.11.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні за кордоном у "БЛ Кендзежин Еозле" Польща.
Враховуючи викладене, позивач мав право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за період з 13.07.2022 по 03.11.2022.
Отже, за період з 13.07.2022 по 03.11.2022 позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн на місяць в повному обсязі, а тому позовні вимоги за період з 13.07.2022 по 03.11.2022 задоволенню не підлягають.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за період з 04.11.2022 по 27.12.2022, суд зазначає наступне.
Як наголошено представником відповідача, у період з 04.11.2022 по 27.12.2022 позивач не перебував на стаціонарному лікуванні та не був залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань, та у вказаний період перебував в пункті постійної дислокації військової часини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , а тому не має права на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн, за цей період.
Представник позивача в позовній заяви наголошує, що 15.11.2022 та 13.12.2022 позивачу проведено огляд лікарем-травматологом, що підтверджується записами в медичній книзі, а тому він має право на бажану доплату.
Однак, проведення огляду лікарем не є безумовною підставою нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Суд зазначає, що до матеріалів позовної заяви не надано жодних доказів того, що в період з 04.11.2022 по 27.12.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні.
Підсумовуючи викладене, суд констатує, що підстави для донарахування та виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн, передбаченої Постановою №168 за період з 04.11.2022 по 27.12.2022 відсутні, а позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за період з 27.12.2022 по 10.01.2023, суд зазначає наступне.
З 27.12.2022 по 10.01.2023 позивач знаходився на лікуванні у 5 відділенні Інституту нейрохірургії, що підтверджується Довідкою ДУ "Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П.Ромоданова НАМИ України" від 10.01.2023 №4933/22.
Таким чином, позивач має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн у період з 27.12.2022 по 10.01.2023.
Наказом від 17.08.2023 №2038 за період з 27.12.2022 по 31.12.2022 було здійснено доплату з розрахунку 100 000 грн. та, як наслідок, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за січень 2023 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, позивач зобов`язаний був повернутися до військової частини НОМЕР_1 після лікування, однак цього не зробив, що свідчить про його самовільне залишення військової частини чи неприбуття після лікування. З даного факту було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 18.01.2023 року №18 про виключення позивача з усіх видів забезпечення у період з 11.01.2023 по 18.01.2023 та було проведено службове розслідування.
Згідно з вимогами статті 1 Дисциплінарного статуту №551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту №551-XIV визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Стаття 6 Дисциплінарного статуту №551-XIV встановлює право командира - видавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідальність за виконання наказу несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Вимогами ст.45 Дисциплінарного статуту №551-XIV передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту №551-XIV якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).
Вимогами п. 1 розділу II Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування, зокрема, невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.
Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог п. 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
Як встановлено з матеріалів справи, службове розслідування проводилось з приводу порушення військової дисципліни позивача .
За результатами службового розслідування за порушення вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Наявність у діях позивача ознак правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі акту службового розслідування.
Пунктом 10 телеграми від 25.03.2022 №НР 248/1298 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місце служби або дезертирували - з дня самовільного залишення військової частини або місце служби (дезертирства), оголошеного наказом командира.
А тому, відповідачем правомірно не нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн ОСОБА_1 за січень 2023 року.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за лютий 2023 року, суд зазначає наступне.
У період з 01.02.2023 по 23.02.2023 позивач перебував у відпустці.
Однак, у період з 24.02.2023 по 26 02.2023 позивач повторно вчасно не повернувся з відпустки та наказом №58 від 27.02.2023 року позивача було виключено з усіх видів забезпечення та було проведено службове розслідування.
За результатами службового розслідування за порушення вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Наявність у діях позивача ознак правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі акту службового розслідування.
З огляду на викладене, відповідачем правомірно не нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн ОСОБА_1 за лютий 2023 року.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за березень 2023 року, суд зазначає наступне.
Як наголошено представником відповідача, з 01.03.2023 по 12.03.2023 ОСОБА_1 не перебував на стаціонарному лікуванні, та не був залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань, та у вказаний період перебував в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
З 13.03.2023 по 28.03.2023 позивач перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в травматологічному відділенні клініки ушкоджень, згідно виписного епікризу 3811 Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" підтверджено, що позивач в задовільному стані виписався для продовження лікування до Житомирського ВГ.
З 28.03.2023 позивач вибув у відпустку без зазначення тяжкості отриманого поранення та без зазначення підстави за станом здоров`я.
А тому, підсумовуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач мав право на отримання бажаної доплати лише за період з 13.03.2023 по 28.03.2023.
Тобто, за період з 13.03.2023 по 28.03.2023 позивачу виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн на місяць в повному обсязі, а тому позовні вимоги за березень 2023 року задоволенню не підлягають.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за квітень 2023 року, суд зазначає наступне.
Як зазначалось раніше, позивач з 28.03.2023 по 26.04.2023 вибув у відпустку без зазначення тяжкості отриманого поранення.
Відповідачем у відзиві на адміністративний позов наголошено, що 27.04.2023 ОСОБА_1 прибув після відпустки до оперативної групи в м.Житомир, що підтверджується наказом №117 від 27.04.2023 та з 27.04.2023 не перебував на стаціонарному лікуванні, не був залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань та у вказаний період перебував в пункті постійної дислокації військової часини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
З огляду на вказане, за квітень 2023 року позивач не має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн.
Також, суд звертає увагу, що зняття швів та відвідування лікарів не є безумовною підставою для нарахування та виплати останньому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, вирішальне значення має саме факт перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманою травмою або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Щодо правовідносин з приводу невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за травень - червень 2023 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено з матеріалів справи та не спростовано сторонами, за період з травня по 19 червня 2023 року в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні в медичних закладах після отриманих поранень, в тому числі відповідних довідок та виписок щодо даного факту.
Суд наголошує, що проходження позивачем медичних оглядів не є безумовною підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
А тому, підсумовуючи вищевикладене, відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за період травень - червень 2023 року.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для розв`язання соціально-побутових питань, суд зазначає наступне
Відповідно до п.7 розділу XXIV "Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань" Порядку №260 зазначено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Як наголошено представником відповідача та встановлено з матеріалів справи, у 2023 році позивач з рапортом щодо виплати йому матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не звертався, тому рішення щодо такої виплати командиром Військової частини НОМЕР_1 не приймалось.
Окрім того, в позовній заяві відсутні обґрунтування щодо дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для розв`язання соціально-побутових питань.
А тому, враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для розв`язання соціально-побутових питань.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для розподілу судових витрат та відшкодування витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 29 квітня 2024 року.

Суддя Л.А.Шуляк