Справа № 520/6138/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 р. №520/6138/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (вул. Морозова, буд. 7,м. Харків,61036, ) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61005, ) про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бестділ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати:

1.1 рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000017/2 від 08.01.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000024 від 08.01.2024 року;

1.2. рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000036/2 від 15.01.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000045 від 15.01.2024 року;

1.3. рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000058/2 від 22.01.2024 року та картку відмови №UA807200/2024/000072 від 22.01.2024 року.

2. Стягнути на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЕСТДІЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43534311; адреса: Україна, 61036, Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 7) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 28149,62 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 60 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (ідентифікаційний код юридичної особи: 44017626; адреса: 61003, м. Харків, вул. Короленка, буд.16Б).

В обґрунтування позову зазначено, що товариство при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржувані рішення та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

13.03.2024 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Від Харківської митниці, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Представник відповідача зазначив, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше. В документах, які подані при митному оформленні документи містились розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 06.04.2020 року між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено контракт № NTL2020-0607, за умовами якого позивач придбав Трикотажне полотно, виготовлене з синтетичних волокон.

Сторони погодили, що загальна кількість та асортимент товару, що поставляється, складається з товарних партій, кількість яких визначається в рахунку фактури на кожну поставку(Ст. 2 абз. 2 Контракту)

Постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі (ст. 3 Контракту).

Визначено, що ціна за одиницю Товару погоджується встановлюється у рахунку-фактурі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума контракту визначається загальною сумою товар (ст. 3 Контракту).

08.01.2024 року з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію № 24UA24U4, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування, визначивши митну вартість у сумі 17159,85 дол. США (т. 1 а.с. 101-101).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: 1. Пакувальний лист (Packing list) б/н від 01.11.2023 року; 2. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 року; 3. Коносамент (Bill of lading) № UTRUST23101042 від 09.11.2023 року; 4. Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 9614 від 28.12.2023 року; 5. Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322010NU6DA9R3 від 29.12.2023; 6. Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 року; 7. Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20230828/018 від 28.08.2023 року (з перекладом); 8. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-27/12/23/07 від 27.12.2023 року; 9. Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 року (з перекладом); 10. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; 11. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; 12. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 09.11.2023 року; 13. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2020 року; 14. Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; 15. Видаткова накладна № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 року (з перекладом); 16. Відвантажувальна специфікація № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 року (з перекладом); 17. Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); 18. Лист № 12/18-3 від 18.12.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; 19. Лист № 12/18-4 від 18.12.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; 20. Лист № NTLBEST20231101/1 від 01.11.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); 21. Лист № NTLBEST231101/2 від 01.11.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); 22. Лист № NTLBEST20231101/3 від 01.11.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); 23. Лист № NTLBEST20231101/4 від 01.11.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); 24. Лист № NTLBEST20231101/5 від 01.11.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); 25. Якісний опис № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 року (з перекладом).

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач направив додаткові пояснення щодо запитуваних документів (а.с. 170-177 т.1).

08.01.2024 року Харківською митницею було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000024 та прийнято рішення про коригування митної вартості №№UA807000/2024/000017/2 від 08.01.2024 року, митну вартість товарів визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) у розмірі 49293,11 дол. США (а.с. 181-183 т. 1).

Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: ІМ 40 ДЕ МД №24UA59U3 та додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом у розмірі 362 172,03 гривень.

15.01.2024 року з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію24UA63U5, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування, визначивши митну вартість у розмірі 25 649,60 доларів США (а.с. 187-188 т. 1).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: 1. Пакувальний лист (Packing list) б/н від 20.10.2023 року; 2. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST20231020 від 20.10.2023 року; 3. Коносамент (Bill of lading) № 80 від 23.10.2023 року; 4. Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 3312 від 08.01.2024 року; 5. Декларація (Dispatch note model T1) № MRN24ROCT75 від 05.01.2024; 6. Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST20231020 від 20.10.2023 року; 7. Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20230828/009 від 28.08.2023 року (з перекладом); 8. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-31/01-2024 від 11.01.2024 року; 9. Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST20231020 від 20.10.2023 року (з перекладом); 10. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; 11. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; 12. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 23.10.2023 року; 13. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2023 року; 14. Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; 15. Видаткова накладна № NTLBEST20231020 від 20.10.2023 року (з перекладом); 16. Відвантажувальна специфікація № NTLBEST20231020 від 20.10.2023 року (з перекладом); 17. Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); 18. Лист № 12/18-1 від 18.12.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; 19. Лист № 12/18-2 від 18.12.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; 20. Лист № NTLBEST20231020/1 від 20.10.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); 21. Лист № NTLBEST20231020/2 від 20.10.2023 року інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); 22. Лист № NTLBEST20231020/3 від 20.10.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); 23. Лист № NTLBEST20231020/4 від 20.10.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); 24. Лист № NTLBEST20231020/5 від 20.10.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); 25. Якісний опис № NTLBEST20231020 від 20.10.2023 року (з перекладом).

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач 15.01.2024 року надав додаткові пояснення стосовно витребуваних документів (а.с. 244-250 т. 1).

15.01.2024 Харківською митницею було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000045 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № №UA807000/2024/000036/2 митну вартість товарів визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) у розмірі 74318,00 дол. США (а.с. 6-8 т. 2).

Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: ІМ 40 ДЕ МД №24UA32U0 та додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом у розмірі 545 097,06 гривень.

22.01.2024 року з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію №24UA58U6, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування, визначивши митну вартість у розмірі 17488,71 доларів США (а.с. 28-29 т. 1).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: 1. Пакувальний лист (Packing list) б/н від 14.11.2023 року; 2. Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 року; 3. Коносамент (Bill of lading) № UTRUST23111189 від 21.11.2023 року; 4. Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6653 від 12.01.2024 року; 5. Декларація (Dispatch note model T1) № MRN24PL322080NS6DYT73 від 09.01.2024; 6. Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 року; 7. Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20230828/027 від 28.08.2023 року (з перекладом); 8. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-44/01-2024 від 17.01.2024 року; 9. Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 року (з перекладом); 10. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; 11. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; 12. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 09.11.2023 року; 13. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2023 року; 14. Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; 15. Видаткова накладна № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 року (з перекладом); 16. Відвантажувальна специфікація № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 року (з перекладом); 17. Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); 18. Лист № 12/29-1 від 29.12.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; 19. Лист № 12/29-2 від 29.12.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; 20. Лист № NTLBEST20231114/1 від 14.11.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); 21. Лист № NTLBEST20231114/2 від 14.11.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); 22. Лист № NTLBEST20231114/3 від 14.11.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); 23. Лист № NTLBEST20231114/4 від 14.11.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); 24. Лист № NTLBEST20231114/5 від 14.11.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); 25. Якісний опис № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 року (з перекладом).

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач надав 22.01.2022 року пояснення стосовно витребуваних документів (а.с.81-88 т. 1).

22.01.2024 Харківською митницею було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000072 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000058/2, митну вартість товарів визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) у розмірі 50237,57 дол. США (а.с. 93-96 т. 1).

Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: ІМ 40 ДЕ МД №24UA30U1 та додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом у розмірі 363 772,13 гривень. (а.с. 97-99 т. 1).

Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд вказує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).

Позивачем до митного оформлення подано митні декларації № 24UA24U4 від 08.01.2024, №24UA63U5 від 15.01.2024, № 24UA58U6 від 22.01.2024, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митних декларацій та документів прийняті спірні рішення про коригування митної вартості №UA807000/2024/000017/2 від 08.01.2024 року, №UA807000/2024/000036/2 від 15.01.2024 року, №UA807000/2024/000058/2 від 22.01.2024 року.

У графі 33 рішення №UA807000/2024/000017/2 в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;

- документ під кодом « 3014» не можна вважати прайс-листом, адже містить інформацію тільки стосовно однієї позиції, наданий до митного оформлення прайс-лист від 28.08.2023 №NTLBEST20230828/001 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ "БЕСТДІЛ" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайслист) це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців;

- декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості; -наданий до митного оформлення Звіт про оцінку майна № Б-27/12/23/05 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Вказано, що відповідно до Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями Всіх вихідних даних, а також у разі потреби інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

У зв`язку з чим, наданий висновок підготовлений з порушенням вищезазначеного підходу, не може однозначно засвідчувати обґрунтованість висновків, які в ньому наведені у зв`язку з відсутністю документально підтверджених даних; - відсутня митна декларація країни відправлення; -відсутні рахунки фрахту, договори перевезення, заявки перевезення тощо; -відсутній зовнішньоекономічний контракт; -декларантом підприємства було надано до митниці звіт Б-27/12/23/05 в якому в п.5.2.2 Розрахунок вартості, зазначено Вартість транспортування 5% від вартості на умовах поставки СPT Kharkiv, але при вартості 17159,85 $ - 5% складає 857,99 дол.США. Тобто вартість фрахту з Китая до Харкова не відповідає фрахту аналогічних поставок товарів; а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості товару; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 3,97 дол.США/кг.

У графі 33 рішення №UA807000/2024/000036/2 в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: - наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; - документ під кодом « 3014» не можна вважати прайс-листом, адже містить інформацію тільки стосовно однієї позиції, наданий до митного оформлення прайс-лист від 28.08.2023 №NTLBEST20230828/009 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ "БЕСТДІЛ" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайслист) це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців; - декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості; -наданий до митного оформлення Звіт про оцінку майна № 20-31/01-2024 від 11.01.2024 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів. - декларантом не надана (відсутня ) митна декларація країни відправлення.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 3,97 дол.США/кг.

У графі 33 рішення №UA807000/2024/000058/2 в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено що що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: - наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; - документ під кодом « 3014» не можна вважати прайс-листом, адже містить інформацію тільки стосовно однієї позиції, наданий до митного оформлення прайс-лист від 28.08.2023 №NTLBEST20230828/027 є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ "БЕСТДІЛ" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайслист) це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців; - декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості; -наданий до митного оформлення Звіт про оцінку майна № 20-44/01-2024 від 17.01.2024 взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів. - декларантом не надана (відсутня ) митна декларація країни відправлення.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 3,97 дол.США/кг.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Ненадання декларантом повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість, суд, дослідивши документи, подані позивачем до митного оформлення дійшов висновку, що останні містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Так, відповідно до доданих документів на підтвердження митної вартості:

Вартість товару дол. США/м вказана у вже наявних у Відповідача прайс-листах №NTLBEST20230828/018 від 28.08.2023, № NTLBEST20230828/009 від 28.08.2023, №NTLBEST20230828/027 від 28.08.2023. Загальна вартість товару, що відображена в Митних деклараціях, підтверджена вже наявними у Відповідача інвойсами № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, № NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023.

У відношенні товару, відвантаженого по інвойсах № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару, що підтверджується в т.ч. вже наявними у Відповідача листами Постачальника № NTLBEST20231101/5 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020/5 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114/5 від 14.11.2023.

Страхування вантажу за інвойсами не здійснювалося, що підтверджується вже наявними у Відповідача листами Постачальника № NTLBEST20231101/2 від 01.11.2023, № NTLBEST20231020/2 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114/2 від 14.11.2023 та листами ТОВ «БЕСТДІЛ» № 12/18-3 від 18.12.2023, № 12/18-1 від 18.12.2023, № 12/29-1 від 29.12.2023. Отримання платежів від третіх осіб не передбачено Контрактом, платежів від третіх осіб отримано не було, що підтверджується вже наявними у Відповідача листами Постачальника №NTLBEST20231101/1 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020/1 від 20.10.2023, №NTLBEST20231114/1 від 14.11.2023.

У відношенні товару, відвантаженого по інвойсах № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 комісійні, посередницькі послуги не залучалися, що підтверджується вже наявними у Відповідача листами Постачальника №NTLBEST20231101/4 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020/4 від 20.10.2023, №NTLBEST20231114/4 від 14.11.2023. У відношенні товару, відвантаженого по інвойсах № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 ліцензування не передбачено, що підтверджується вже наявними у Відповідача листами Постачальника №NTLBEST20231101/3 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020/3 від 20.10.2023, №NTLBEST20231114/3 від 14.11.2023 та листами ТОВ «БЕСТДІЛ» № 12/18-4 від 18.12.2023, №12/18-2 від 18.12.2023, №12/29-2 від 29.12.2023.

Всі витрати вказано у калькуляціях собівартості № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023, які також надавалися Відповідачу, інші витрати відсутні.

Тобто, всі наведені вище документи на підтвердження складових митної вартості товару за митними деклараціями № 24UA24U4 від 08.01.2024, № 24UA63U5 від 15.01.2024, № 24UA58U6 від 22.01.2024 Відповідачу було надано та вони вже знаходилися у Відповідача. Розбіжності у наданих документах відсутні. Додатково Позивач наголошував на тому, що всі необхідні документи вже наявні у Відповідача у відповідних листах на повідомлення, які також Відповідачем не враховано.

Щодо наявності рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству суд враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Слід вказати про те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.»

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18.

Щодо доводів вкладених у спірних рішеннях, що документ під кодом « 3014» не можна вважати прайс-листом, адже містить інформацію тільки стосовно однієї позиції, наданий до митного оформлення прайс-лист … є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ "БЕСТДІЛ" та не відображає дійсну вартість у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів)на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач, з-поміж іншого, запитував у позивача такі додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України, як каталоги, специфікації, прейскуранти, прайслисти продукції.

Такі документи складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду від 27.01.2022 року у справі № 810/3667/15.

Разом із тим, одночасно з митними деклараціями №24UA24U4 від 08.01.2024, № 24UA63U5 від 15.01.2024, №24UA58U6 від 22.01.2024 надавалися прайс-листи №NTLBEST20230828/018 від 28.08.2023, № NTLBEST20230828/009 від 28.08.2023, №NTLBEST20230828/027 від 28.08.2023, а також розрахунки ціни (калькуляції) № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023.

Про факт надання Позивачем та вже наявності у Відповідача прайс-листів також наголошувалося Відповідачу й у листах ТОВ «БЕСТДІЛ» № 08/01/2024-6 від 08.01.2024, №15/01/2024-4 від 15.01.2024 та № 22/01/2024-4 від 22.01.2024, проте Відповідачем дана обставина взагалі не була взята до уваги.

Щодо зауваження митниці, що прайс-лист нібито не відображає дійсну вартість зазначаємо, що дане твердження є лише суб`єктивною думкою митного органу та не підтверджується жодним нормативно-правовим документом, адже прайс-листи є документами довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до змісту та форми прайс-листів, а тому посилання митного органу на недоліки наданих прайслистів на підставі здійснення дослідження загальносвітової практики не є належним обґрунтуванням коригування митної вартості.

Суд зазначає, що надані до митного оформлення прайс-листи містять достатню цінову інформацію, а посилання митного органу на «загальносвітову практику» (яка не підтверджена жодними документами) є необґрунтованим.

Митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість відомостей прайс-листа, як на підставу для коригування митної вартості товару.

В постанові 23 жовтня 2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 810/690/17 вказав, що прайс-лист по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/ або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Отже, посилання на неповноту чи обмеженість відомостей прайс-листів до Митних декларацій є явно необґрунтованим та спростованим фактичними обставинами справи та наданими позивачем документами.

Щодо доводів відповідача викладених в спірних рішеннях, що декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачу одночасно з Митними деклараціями надавалися калькуляції собівартості товару № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, №NTLBEST20231114 від 14.11.2023, в які включено фрахт.

Також Відповідачу надавалися листи постачальника № NTLBEST20231101/5 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020/5 від 20.10.2023, №NTLBEST20231114/5 від 14.11.2023 на підтвердження того факту, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару.

До Митних декларацій також надавалися і автотранспортні накладні № 9614 від 28.12.2023, №3312 від 08.01.2024, № 6653 від 12.01.2024 в яких містяться посилання на інвойси №NTLBEST20231101 від 01.11.2023, № NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023 відповідно, які, в свою чергу, умовами поставки визначають саме CPT.

Тобто, до митного оформлення було надано всі документи на підтвердження даних обставин, в т.ч., але не виключно, калькуляції собівартості товару № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023, листи постачальника №NTLBEST20231101/5 від 01.11.2023, № NTLBEST20231020/5 від 20.10.2023, №NTLBEST20231114/5 від 14.11.2023, інвойси № NTLBEST231101 від 01.11.2023, №NTLBEST20231020 від 20.10.2023, № NTLBEST20231114 від 14.11.2023, автотранспортні накладні № 9614 від 28.12.2023, №3312 від 08.01.2024, № 6653 від 12.01.2024, які чітко та однозначно дозволили би встановити, що умовами поставки є CPT, вартість фрахту включено у вартість товару.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на постачальника.

Отже, твердження відповідача про те, що документальне підтвердження щодо витрат на транспортування відсутнє, є явно необґрунтованим та спростованим, адже вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи вже включені в ціну товару.

Таким чином, умовами поставки CPT саме на постачальника покладається обов`язок оплатити всі витрати на транспортування товару, а тому додавати такі витрати під час визначення митної вартості не потрібно.

У постанові Верховний суд від 17.01.2023 року у справі № 0440/5532/18 вказав, що якщо поставка імпортованих платником товарів…охоплює вартість завантаження та навантаження товару у постачальника і вартість пакування та маркування, то сторони контракту мають право встановити, що вартість упаковки та маркування входить до вартості товару, якщо інше не обумовлено в специфікаціях. Згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту така ціна товару включає вартість пакування, у зв`язку з чим, згідно з положеннями підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 Митного кодексу України, під час визначення митної вартості ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар.

Отже, позивачем повністю документально підтверджено, що витрати на транспортування включено до ціни товару, що кореспондується як з умовою поставки CPT, так і з наданими позивачем та вже наявними у відповідача документами, а доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Щодо відсутності митної декларації країни відправлення, як підстава прийняття спірних рішень, суд зазначає настпне.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися Відповідачу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності.

Судом встановлено, що з Митними деклараціями надавалися декларації на підтвердження факту експорту товарів, а саме № MRN23PL322010NU6DA9R3 від 29.12.2023, №MRN24ROCT75 від 05.01.2024, № MRN24PL322080NS6DYT73 від 09.01.2024, на які Відповідач посилається й у спірних картках відмови № UA807200/2024/000024 від 08.01.2024, №UA807200/2024/000045 від 15.01.2024, №UA807200/2024/000072 від 22.01.2024.

Більш того, з огляду на те, що експортні декларації є додатковими документами у розумінні ч.3 ст. 53 МК України, то навіть їх не надання, не є підставою для невизнання визначеної декларантом митної вартості, адже ч. 2 статті 53 МК України такі документи не віднесені до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливають на митну вартість як таку та не містять відомостей, необхідних для перевірки митної декларації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 09.04.2021 року у справі № 804/5143/16.

У постанові Верховного суду від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17 суд вказав, що крім того, перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України і в ньому відсутній такий документ, як «експортна декларація країни відправлення». Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що твердження відповідача щодо неможливості перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості товар у зв`язку з ненаданням перекладу митної декларації країни відправлення, є такими, що не ґрунтуються на законодавстві та спростовується наданими позивачем документами.

Щодо доводів відповідача, що надані до митного оформлення Звіти про оцінку майна взято митницею до уваги, але він не може слугувати підставою для підтвердження заявленої митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Відповідачем з посиланням на ст..9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вказано, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або фондом державного майна України. Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 (далі Національний стандарт №1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Відповідач в рішеннях вказав, що відповідно до Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями Всіх вихідних даних, а також у разі потреби інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. У зв`язку з чим, надані висновоки підготовлені з порушенням вищезазначеного підходу, не може однозначно засвідчувати обґрунтованість висновків, які в ньому наведені у зв`язку з відсутністю документально підтверджених даних.

Проте суд зазначає, що надані звіт № Б-27/12/23/07 від 27.12.2023 року, а також висновки експерта від 11.01.2024 №20-31/01-2024 та від 17.01.2024 №20- 44/01-2024 НЕ є документами, що підтверджують митну вартість у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, а є додатковими документами на підтвердження відсутності заниження рівня митної вартості товару, адже ціна, вказана в інвойсах № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, № NTLBEST20231020 від 20.10.2023, №NTLBEST20231114 від 14.11.2023, відповідає ринковій вартості товару.

Вказана позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2023 року у справі № 826/3098/16, в якій судом щодо зауважень митного органу до експертного висновку ДП «Держзовнішінформ», зокрема, що цей висновок виданий на попередні поставки, вказано, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, що подаються декларантом на вимогу митного органу у випадку виникнення сумнівів у правильності задекларованої митної вартості товарів, однак сама по собі наявність або відсутність таких висновків чи інформації не може бути підставою для сумнівів у задекларованій митній вартості товарів за умови подання декларантом усіх наявних та підтверджуючих заявлену митну вартість документів, визначених частиною другою статті 53 МК України.

Крім того, суд зазначає, що відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціям не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15.

Отже, оскільки надані позивачем звіт та висновки не є документами, що підтверджують митну вартість у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України, а є додатковим документом на підтвердження відсутності заниження рівня митної вартості товару, адже ціна, вказана в інвойсах, відповідає ринковій вартості товару, тому суд приходить до висновку про безпідставність вказаних доводів відповідача.

Щодо доводів відповідача викладених у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000017/2 від 08.01.2024, що декларантом підприємства було надано до митниці звіт Б-27/12/23/05 в якому в п.5.2.2 Розрахунок вартості, зазначено Вартість транспортування 5% від вартості на умовах поставки СPT Kharkiv, але при вартості 17159,85 $ - 5% складає 857,99 дол.США. Тобто вартість фрахту з Китая до Харкова не відповідає фрахту аналогічних поставок товарів.

Так, досліджуючи п. 5.2.2. звіту про оцінку майна №Б-27/12/23/07 від 27.12.2023 відповідач дійшов до висновку, що вартість фрахту з Китаю до Харкова не відповідає фрахту аналогічних поставок товарів, разом із сим суд вважає вказаний висновок необґрунтований з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5.2.2. звіту про оцінку майна №Б-27/12/23/07 від 27.12.2023 оцінювачем зроблено розрахунок вартості за одним із підходів - за порівняльним підходом на підставі цінових пропозицій до продажу подібного майна.

Згідно звіту №Б-27/12/23/07 від 27.12.2023, ринкова вартість (за середньоарифметичним значенням) товару Fabric JMF2348A за одиницю з округленням в доларах США на умовах CPT Kharkiv складає 0,81, а товару Fabric JMF2377 0,81.

Отже, ринкова вартість на умовах CPT Kharkiv у доларах США, що визначена за одним із підходів (порівняльним) складає за товар Fabric JMF2348A 0,81, за товар Fabric JMF2377 0,81 за одиницю товару з урахуванням включення фрахту у вартість товару відповідно до вказаного звіту.

Як вже встановлено судовим розглядом, умовою поставки товару згідно інвойсу № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 є CPT.

Вартість фрахту включено у вартість товару, що підтверджено і умовою поставки CPT, і, зокрема, вже наданими Відповідачу листом постачальника № NTLBEST20231101/5 від 01.11.2023 та калькуляцією собівартості № NTLBEST20231101 від 01.11.2023.

В свою чергу, вартість одиниці товару Fabric JMF2348A та Fabric JMF2377 згідно вже наданого Відповідачу інвойсу № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, калькуляції собівартості № NTLBEST20231101 від 01.11.2023, прайс-листа №NTLBEST20230828/018 від 28.08.2023 складає 0,81 та 0,81 долара США відповідно, яка відповідає ринковій вартості подібного майна як відповідно до п. 5.2.2. за порівняльним підходом так і повністю відповідає ринковій вартості за п. 7 (загальний висновок) звіту про оцінку майна №Б-27/12/23/07 від 27.12.2023.

Необгрунтоаність коригування митної вартості на підставі такого додаткового документа, як звіт про оцінку майна, який митну вартість не підтверджує, висвітлено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15, від 25 серпня 2023 року у справі № 810/693/17, від 25 серпня 2023 року у справі № 826/3098/16.

Отже, основні документи на підтвердження митної вартості товару та додаткові документи, надані ТОВ «БЕСТДІЛ», дозволяють чітко та однозначно встановити, що вартість одиниці товарів Fabric JMF2348A та Fabric JMF2377, в яку включено витрати на транспортування на умовах CPT Kharkiv, становить 0,81 та 0,81 долара США відповідно і така ціна відповідає ринкової вартості майна, а тому доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими

Щодо доводів викладених у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000017/2 від 08.01.2024, що відсутні рахунки фрахту, договори перевезення, заявки перевезення тощо, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Дане положення містить застереження: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, на підтвердження митної вартості товару надаються, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Як вже встановлено судом витрати на транспортування товару включені у вартість товару, що підтверджується, зокрема, але не виключно, ст. 3 Контракту, відповідно до якого Постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010».

Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі.

У Commercial invoice (рахунку-фактурі) № NTLBEST20231101 від 01.11.2023 визначено умову поставки CPT Kharkiv, Ukraine.

Згідно з правилами Інкотермс 2010: CPT означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зазначеному в постанові від 17.05.2022 у справі № 810/1661/17.

Незважаючи на це, автотранспортна накладна (CMR № 9614 від 28.12.2023) вже надавалася та знаходяться у митному органі. Також надано і коносамент № UTRUST23101042 від 09.11.2023.

Крім того, суд зазначає, що митним органом у повідомленнях щодо митної декларації №24UA24U4 від 08.01.2024 не запитувались ані рахунки фрахту, договори перевезення, ані заявки перевезення.

Враховуючи, що витрати на транспортування покладено на продавця, вимога щодо надання договору з перевізником, заявки на перевезення і т.д. від покупця є необгрунтованою.

Доводи викладені у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000017/2 від 08.01.2024 про відсутність зовнішньоекономічного контраку, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки зовнішньоекономічний контракт № NTL2020-0607 від 06.04.2023 року був поданий одночасно з митною декларацією № 24UA24U4 від 08.01.2024, що підтверджується графою 44 митної декларації.

Суд зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суд враховує, що спірні рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митних декларацій, які були взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Щодо відшкодування позивачу витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз долучених позивача до матеріалів справи доказів свідчить, що мыж позивачем та Адвокатським бюро «Бідної Оксани Іванівни» було укладено договір про надання правової допомоги від 26.02.2024 року.

Додатковою угодою №2 до Договору сторони погодили, що розмір гонорару Бюро за надання правової допомоги за цим договором складає фіксовану суму у розмірі 60 000 грн.

07.03.2024 року позивач здійснив оплату за надання правової допомоги Бюро у розмірі 60000, що підтверджується платіжною інструкцією №1205 від 07.03.2024 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц.

Відповідачем по справі надано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, яке викладене в відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи надане відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику стрін, суд зазначає, що складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, такі послуги не є послугами значного обсягу, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (вул. Морозова, буд. 7,м. Харків,61036, ) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61005, ) про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000017/2 від 08.01.2024 року, №UA807000/2024/000036/2 від 15.01.2024 року, №UA807000/2024/000058/2 від 22.01.2024 року.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000024 від 08.01.2024 року, №UA807200/2024/000045 від 15.01.2024 року, №UA807200/2024/000072 від 22.01.2024 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" () за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 28149,62 (двадцять вісім тисяч сто сорок дев`ять гривень 62 копійки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" () витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.