Справа № 620/12485/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України", в якому просить:

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача у розгляді медичної справи його сина ОСОБА_2 у строки, передбачені п.4.11 Положення;

- зобов`язати відповідача надати експертний висновок по медичній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який направити поштовим зв`язком на адресу проживання позивача (п.2 позовних вимог в редакції заяви від 15.12.2023 №4576е/23);

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування нанесеної моральної шкоди кошти в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Центральної дитячої спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників, що виникли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС щодо не розгляду медичної справи ОСОБА_2 у строки, передбачені п.4.11 Положення про систему експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Зобов`язано Державну установу «Інститут судової психіатрії МОЗ України» в особі «Центральної дитячої спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників, що виникли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» надати експертний висновок по медичній справі ОСОБА_2 .

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути із Державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України" 50 000, 00 грн моральної шкоди.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи та не досліджені докази спричинення моральної шкоди позивачу неправомірною бездіяльністю відповідача.

Апелянт зазначає, що внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача медичні документи його неповнолітнього сина зберігалися у відповідача тривалий термін і на його вимогу не були повернуті до його повноліття, внаслідок чого позивач не зміг подати зазначені документи до дитячої медико-соціальної експертної комісії для вирішення питання надання статусу дитини з інвалідністю його сину. Звертає увагу, що тривала невизначеність, яку неправомірно створив відповідач, викликала тривогу та занепокоєння майбутнім його сина. Зазначені обставини викликали у позивача стрес, внаслідок чого погіршився стан здоров`я, а саме: підвищився рівень цукру в крові.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.02.2024 та від 25.03.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Центральної дитячої спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії із заявою про встановлення причинного зв`язку хвороб з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Надалі, 03.07.2023 року позивач звернувся на адресу МОЗ України зі скаргою, в якій наголосив, що внаслідок порушення Центральною дитячою спецЛКК п.4.11 та п.4.3 Положення про систему експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС, затвердженого наказом МОЗ України, МНС України від 30.05.1997 №166/129 рішення по медичній справі його сина не прийнято та не повернуто йому оригінали його медичних документів.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що Центральна дитяча спецЛКК отримала документи позивача 29.10.2022, при цьому, повідомила позивача про відсутність документів, перелік яких наведено відповідно в додатках 1 та 2 лише 28.12.2022. Позивач 10.01.2023 року усунув недоліки. Водночас, медична справа його сина розглянута лише 28.06.2023, що підтверджується листом від 28.06.2023 №41/04/696, тобто з порушенням наведеного у Положенні тримісячного строку. Крім цього, рішення оформленого протоколом засідання комісії Центральна дитяча спецЛКК за результатами розгляду медичної справи позивачу не надіслала.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме відшкодування моральної шкоди, суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також підтвердження причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і завданням позивачеві від цього моральної шкоди.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року по справі № 750/6330/17 та відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 09 липня 2019 року у справі №9901/21/19 зазначив наступне: «отриманню беззаперечного висновку про заподіяння моральної шкоди має передувати така взаємообумовлена послідовність: ухвалення рішення, вчинення дії, допущення факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень, яким порушено права, свободи, інтереси; настання негативних наслідків (заподіяння) шкоди від ухваленого рішення, вчиненої дії, допущеного факту бездіяльності суб`єктом владних повноважень; існування причинно-наслідкового зв`язку між рішенням, дією, бездіяльністю й заподіяною особі шкодою».

Як вбачається з матеріалів справи, наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фактом тривалого розгляду медичної справи його сина із порушенням строків, що спричинило виникнення тривоги у позивача у зв`язку із тривалою невизначеністю при розгляді медичної справи.

Так, позивачем до суду першої інстанції разом із позовною заявою надано результати досліджень (аналіз крові розгорнутий (ЗАК) від 04.08.2023 року, в яких наведені показники за результатами досліджень. Також надано довідку сер. МСЕ-ЧНВ №032598, в якій зазначена III група інвалідності ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи визнано протиправною бездіяльність Центральної дитячої спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників, що виникли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС щодо не розгляду медичної справи ОСОБА_2 у строки, передбачені п.4.11 Положення про систему експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, документи до медичної установи подано позивачем 29.10.2022, а питання по суті вирішено лише 28.06.2023, при тому, що строк розгляду медичних справ для Центральної дитячої спецЛКК складає не більше трьох місяців. Відтак, розгляд медичної справи ОСОБА_3 тривав 8 місяців.

Отже, в даному випадку судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у порушенні строків розгляду медичної справи, що у свою чергу спричинило тривалу невизначенність у позивача щодо результатів розгляду медичної справи його сина, розчарування у діяльності відповідача, відчуття несправедливості та тривогу про майбутнє сина.

Колегія суддів звертає увагу на положення статті 19 Конституції України, якими встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції та спричиняє моральну шкоду.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначенність та інші негативні переживання.

Виходячи з такого, суд апеляційної інстанції вважає доведеними обставини заподіяння позивачу моральної шкоди та вважає, що позовні вимоги в зазначеній частині підлягають частковому задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з того, що у позовній заяві в частині заявлених вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди 50 000, грн та якими доказами це підтверджується.

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, час і зусилля, необхідні для відновлення його порушеного права, а також керується принципом розумності та справедливості, виходячи з яких оцінює розмір моральної шкоди у 15 000, 00 грн.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас суд першої інстанції під час розгляду цієї справи вказаного дотримався не в повній мірі, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

За правилами статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини другої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі №620/12485/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 15 000, 00 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі №620/12485/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк