Справа № 560/2411/24
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2411/24
РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2024 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.02.2024 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що саме військовою частиною НОМЕР_1 (останнім місцем звільнення з військової служби) мала здійснитись виплата одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 24.07.1998 по 01.02.2007 (попередній період проходження служби), чого здійснено не було.

Ухвалою суду від 12.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26.03.2024 до суду поступив відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що спірним періодом в даній справі є період проходження військової служби позивачем у військової частині НОМЕР_2 та Дунаєвецькому районному відділенні Головного управління МНС України в Хмельницькій області з 24.07.1998 по 01.02.2007. Оскільки станом на момент звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 станом на 23.10.2023 не було жодного документального підтвердження отримання чи неотримання одноразової грошової допомоги позивачем за місцями проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 та Дунаєвецькому районному відділенні Головного управління МНС України в Хмельницькій області, у військової частини НОМЕР_1 були відсутні підстави для здійснення відповідної виплати за спірний період по даній справі. Також, просить розгляд справи проводити за участю (викликом) представника військової частини НОМЕР_1 .

Пунктом 20 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною 1 ст. 260 КАС України визначено, що питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Пунктом 2 ч. 6 ст. 262 КАС України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З урахуванням наведеного, характеру спірних правовідносин та предмету доказування суд приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Наказом ГУ МНС в Хмельницькій області від 30.01.2007 №16 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби органів внутрішніх справ України в запас за п.64 пп. Ж (за власним бажанням) з 01.02.2007, з вислугою років на день звільнення 08 років 06 місяців 07 днів.

Сторонами не заперечується, та стверджено матеріалами справи, що одноразова грошова допомога при звільненні, у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивачу не виплачувалася.

В подальшому, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по 23.10.2023 та відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 302 позивач виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Також, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 302 від 23.10.2023, вислуга років у Збройних Силах становить: календарна - 22 роки 10 місяців 08 днів, пільгова 04 роки 09 місяців 22 дні. Відповідно до абзацу десятого підпункту другого пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (зі змінами) наказано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за чотирнадцять повних календарних років служби (арк. спр. 5).

Позивач звернувся до відповідача із запитом від 16.01.2024, в якому просив виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, з урахуванням періоду з 24.07.1998 по 01.02.2007 (арк. спр. 9).

Листом відповідача від 06.02.2024 №491 позивача повідомлено про відсутність законних підстав для перерахунку і виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (арк. спр. 10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статею 15 Закону 2011-XII визначено, зокрема, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу). У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Суд враховує, що при звільненні у 2007 році з МНС в Хмельницькій області, за період з 24.07.1998 по 01.02.2007 (попередній період проходження служби) позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, адже був звільнений за власним бажанням, і мав вислугу 08 років 06 місяців 07 днів. При цьому, п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" не передбачав звільнення «за власним бажанням», як підставу для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Отже, саме військовою частиною НОМЕР_1 (останнім місцем звільнення позивача з військової служби) мала здійснитись виплата одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 24.07.1998 по 01.02.2007 (попередній період проходження служби).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі, суд робить висновок, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів правомірності не включення періоду проходження служби позивача з 24.07.1998 по 01.02.2007 при обчисленні одноразової грошової допомоги у разі звільнення, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за період з 24 липня 1998 року по 01 лютого 2007 року в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на момент звільнення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за період з 24 липня 1998 року по 01 лютого 2007 року в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на момент звільнення.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 травня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )
Головуючий суддя А.І. Петричкович