Справа № 200/1612/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року Справа№200/1612/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не надання повної відповіді на запит приватного виконавця ОСОБА_1 від 14 лютого 2024 року в частині відмови у наданні відомостей про виконавчий округ приватних виконавців та предмету порушення та зобов`язати надати повну відповідь;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не надання відповіді на запит приватного виконавця ОСОБА_1 від 22 лютого 2024 року та зобов`язати надати таку відповідь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Позивач з 27 жовтня 2020 року до 19 травня 2023 року здійснювала діяльність приватного виконавця виконавчого округу Донецької області; її офіс знаходився у м. Маріуполі Донецької області, де позивач зареєстрована та проживала.

19 травня 2023 року позивачем було змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області у зв`язку зі зміною місця фактичного проживання на м. Одеса, де позивач зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа.

При цьому позивач як приватний виконавець продовжувала виконувати виконавчі провадження, які були у неї на виконанні у виконавчому окрузі Донецької області.

Листом від 12 січня 2024 року № 6254//20.4.1 відповідач на запит позивача повідомив, що Міністерством юстиції України станом на 11 січня 2024 року видано 16 наказів про зупинення діяльності приватних виконавців строком на один місяць.

14 лютого 2024 року позивач на офіційну електронну адресу відповідача направила запит про надання публічної інформації, в якому просила повідомити про кількість наказів Міністерства юстиції України про зупинення діяльності приватних виконавців за грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі пп. 4 п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» із зазначенням ПІБ, виконавчого округу приватних виконавців, дати, номеру наказу та предмету порушення станом на час звернення із запитом.

У відповідь на зазначений запит відповідач листом від 18 березня 2024 року № 41369/31780-33-24/20.4.1 повідомив, що Міністерством юстиції України за грубе порушення вимог законодавства з примусового виконання рішень станом на 12 березня 2024 року видано 21 наказ про зупинення діяльності приватних виконавців строком на один місяць; наведено перелік дати, номеру наказу, ПІБ приватного виконавця.

Щодо надання відомостей про виконавчий округ приватних виконавців та предмет порушення у листі вказано, що узагальнення запитуваної інформації щодо виконавчого округу приватних виконавців, до яких застосовано положення пп. 4 п. 61 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1403-VIII та предмету порушення у Міністерстві юстиції не ведеться та законодавством не передбачено.

Також зазначено, що не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

22 лютого 2024 року позивачем направлено на офіційну електронну адресу відповідача запит про надання публічної інформації, в якому просила повідомити про членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців (ПІБ), які не погоджували подання Міністерства юстиції України відповідно до п.п. 4 п. 6-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1403-VIII, із зазначенням дати, номера подання, ПІБ приватного виконавця, предмету грубого порушення; також просила повідомити про відсоток та кількість відхилених подань стосовно грубих порушень приватних виконавців, які не були погоджені більшістю членів Дисциплінарної комісії відповідно до п.п. 4 п. 6-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1403-VIII.

У відповідь на зазначений запит відповідач листом від 18 березня 2024 року № 41295/37258-33-24/20.4.1 повідомив про відмову у наданні інформації на запит від 22 лютого 2024 року, яка обґрунтована тим, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Узагальнення запитуваної позивачем інформації у Міністерстві юстиції не ведеться та законодавством не передбачається.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо надання повної інформації на запит про надання публічної інформації від 14 лютого 2024 року та ненадання інформації на запит про надання публічної інформації від 22 лютого 2024 року протиправною, оскільки матеріально-технічне та інформаційне забезпечення, організацію документообігу та зберігання документів Дисциплінарної комісії здійснює Мін`юст; запитувана інформація щодо діяльності Дисциплінарної комісії може розміщуватись на офіційному вебсайті Мін`юсту; відповідач безпосередньо володіє інформацією про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (а.с. 1-8).

У відзиві на позов Міністерство юстиції України заперечує проти задоволення заявлених позивачем вимог, зазначаючи наступне.

На звернення позивача від 14 лютого 2024 року щодо надання інформації про кількість наказів Міністерства юстиції про зупинення діяльності приватних виконавців за грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі пп. 4 п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1403-VIII із зазначенням ПІБ, виконавчого округу приватних виконавців, дати, номеру наказу та предмету порушення, 18 березня 2024 року за вих. № 41369/31780-33-24/20.4.1 відповідачем була надана відповідь про кількість виданих наказів, ПІБ приватних виконавців, дат та номерів зазначених наказів. Також у листі було зазначено, що узагальнення інформації щодо виконавчого округу приватних виконавців та предмету порушення у Мін`юсті не ведеться та законодавством не передбачається.

На звернення позивача від 22 лютого 2024 року, в якому вона просила: 1) повідомити ПІБ членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців, які не погоджували подання Міністерства юстиції України відповідно до п.п. 4 п. 6-1 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1403-VIII, із зазначенням дати, номера подання, ПІБ приватного виконавця, предмету грубого порушення; 2) повідомити відсоток та кількість відхилених подань стосовно грубих порушень приватних виконавців, які не були погоджені більшістю членів Дисциплінарної комісії відповідно до п.п. 4 п. 6-1 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1403-VIII, 18 березня 2024 року за вих. № 41295/37258-33-24/20.4.1, - була надана відповідь із роз`ясненнями, що узагальнення запитуваної інформації не ведеться та законодавством не передбачено.

Відповідач зазначає, що для підготовки відповіді на запити ОСОБА_1 від 14 та 22 лютого 2024 року була потреба у вжитті ряду заходів, зокрема пошуку, виокремлення інформації серед значної кількості документів, обробці та її створення.

Разом із цим визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходиться у володінні розпорядників публічної інформації; не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, збирати ті чи інші відомості.

Посилається на постанову Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 820/4260/17.

Відповідач наполягає, листами від 18 березня 2024 року за № 41369/31780-33-24/20.4.1 та від 22 лютого 2024 року № 41295/37258-33-24/20.4.1 були надані вичерпні відповіді на звернення позивача відповідно до чинного законодавства (а.с. 66-72).

У відповіді на відзив позивач зазначила наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону № 1403-VIII Міністерство юстиції України, зокрема, забезпечує діяльність Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

Відповідно до ст. 39 Закону № 1403-VIII Дисциплінарна комісія приватних виконавців утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пп. 33 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 228, Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі: організовує розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних із діяльністю Мін`юсту, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, […].

Отже, відповідач зобов`язаний розглядати звернення громадян з питань, пов`язаних з діяльністю установ та організацій, що належать до сфери його управління, зокрема Дисциплінарної комісії приватних виконавців, яка утворюється при Міністерстві юстиції України і головою якої є міністр або його заступник.

Посилається при цьому на постанову Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 200/7833/21 (а.с. 86-87).

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що відповідно до п. 5 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 228, Мін`юст, серед іншого, контролює діяльність територіальних органів Мін`юсту, організовує та контролює роботу державних виконавців, вживає заходи щодо її поліпшення, здійснює керівництво та проводить перевірку діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень.

Згідно зі ст. 39 Закону № 1403-VIII Дисциплінарна комісія приватних виконавців (Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України як незалежний орган, що створений для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; є незалежним колегіальним органом, до складу якого можуть входити як представники Мін`юсту, так і представники з`їзду приватних виконавців України, Ради суддів України, а також суддів, суддів у відставці, науковців, фахівців у галузі права та приватних виконавців; Дисциплінарна комісія не відноситься до територіального органу Мін`юсту, не відноситься до підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, отже, не може бути йому підконтрольна.

Законом № 1403-VIII та Положенням про Дисциплінарну комісію, затвердженим наказом Мінюсту від 27 листопада 2017 року № 3791/5, не передбачено повноважень Міністерства юстиції України щодо контролю за діяльністю членів Дисциплінарної комісії.

Знрв наголошено, що позивач запросила інформацію, узагальнення якої не ведеться і що для підготовки відповіді на звернення ОСОБА_1 була потреба у вжитті ряду заходів: пошуку, виокремлення інформації серед значної кількості документів, обробці та її створення, у зв`язку із чим даний запит не підпадає під ознаки публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Наголошено, що у рішенні ЄСПЛ від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» зазначено, що запитувана інформація має бути «готовою і доступною» і не повинна потребувати збору будь-яких додаткових даних. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

Наполягає на безпідставності заявлених позивачем вимог (а.с. 89-93).

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 24-25).

Ухвалою суду від 1 квітня 2024 року провадження у справі відкрито; звільнено позивача від сплати судового збору за подання даного позову; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу надати відзив на позов (а.с. 46-47).

12 квітня 2024 року від відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду (а.с. 52-54).

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про передачу адміністративної справи за територіальною підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду відмовлено (а.с. 63).

16 квітня 2024 року судом отримано від відповідача відзив на позов (а.с. 66-72).

17 квітня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача (а.с. 86-87).

19 квітня 2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 89-93).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), є громадянкою України відповідно до паспорту НОМЕР_1 від 6 лютого 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік як ВПО від 22 липня 2022 року № 5105-: АДРЕСА_2 (а.с. 9-11).

Відповідач, Міністерство юстиції України, , зареєстроване місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13, є органом державної влади (а.с. 73).

Відповідно до відомостей Реєстру приватних виконавців України, ОСОБА_1 є приватним виконавцем, посвідчення 0525 від 1 липня 2020 року, виконавчий округ - Одеська область, зареєстрована адреса приватного виконавця ОСОБА_1: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (https://apvu.com.ua/odesa).

Судом встановлено, що 14 лютого 2024 року приватним виконавцем ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу Міністерства юстиції України Департаменту державної виконавчої служби було надіслано запит про надання публічної інформації, в якому містилось прохання повідомити кількість наказів Міністерства юстиції України про зупинення діяльності приватних виконавців за грубе порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі пп. 4 п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII із зазначенням ПІБ, виконавчого округу приватних виконавців, дати, номеру наказу та предмету порушення (а.с. 20).

22 лютого 2024 року приватним виконавцем ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу Міністерства юстиції України Департаменту державної виконавчої служби подано запит про надання публічної інформації, в якому містилось прохання: 1) повідомити ПІБ членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців, які не погоджували подання Міністерства юстиції України відповідно до п.п. 4 п. 6-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-VIII, із зазначенням дати, номера подання, ПІБ приватного виконавця, предмету грубого порушення; 2) повідомити відсоток та кількість відхилених подань стосовно грубих порушень приватних виконавців, які не були погоджені більшістю членів Дисциплінарної комісії відповідно до п.п. 4 п. 6-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1403-VIII (а.с. 21).

18 березня 2024 року (вих. № 41369/31780-33-24/20.4.1) Міністерство юстиції у відповідь на запит приватного виконавця ОСОБА_1 від 14 лютого 2024 року повідомило, що на підставі п.п. 4 п. 61 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-VIII Міністерством юстиції України за грубе порушення вимог законодавства з примусового виконання рішень станом на 12 березня 2024 видано 21 наказ про зупинення діяльності приватних виконавців строком на один місяць, а саме: від 22 грудня 2022 року № 3539/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Єфіменка Д.О.»; від 30 січня 2023 року № 344/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Єфіменка Д.О.»; від 9 березня 2023 року № 925/5 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Сидорук Л.В.»; від 17 березня 2023 року № 667/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Єфіменка Д.О.»; від 23 березня 2023 року № 696/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Говорова П.В.»; від 21 квітня 2023 року № 930/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Безмагоричних М.А.»; від 25 травня 2023 року № 2015/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.»; від 15 червня 2023 року № 1440/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Микитин О.С.»; від 25 липня 2023 року № 1842/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Безмагоричних М.А.»; від 2 серпня 2023 року № 2783/5 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Микитин О.С.»; від 31 серпня 2023 року № 2087/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Маляра Я.А.»; від 4 жовтня 2023 року № 2333/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Безмагоричних М.А.»; від 11 жовтня 2023 року № 2371/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Микитин О.С.»; від 24 листопада 2023 року № 2693/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1»; від 29 листопада 2023 року № 2714/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Закорка В.В»; від 8 грудня 2023 року № 2860/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Банадиги В.В.»; від 18 січня 2024 року № 139/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Шевцова І.В»; від 9 лютого 2024 року № 408/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Лужинецького П.В.»; від 23 лютого 2024 року № 619/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Золотарьової Т.В.»; від 12 лютого 2024 року № 439/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Приходько Ю.М.»; від 12 березня 2024 року № 750/7 «Про зупинення діяльності приватного виконавця Городецької Ю.С.». Зазначено, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» і що відповідно до ст. 1 цього Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Також зазначено, що у постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 вказано, що аналіз цього визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь яких носія інформація. Тобто, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Вказано, що узагальнення запитуваної позивачем інформації щодо виконавчого округу приватних виконавців, до яких застосовано положення п. п. 4 п. 61 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403-VIII та предмету порушення у Мінюсті не ведеться та законодавством не передбачається» (а.с. 17-18).

На запит приватного виконавця ОСОБА_1 від 22 лютого 2024 року відповідач направив лист від 18 березня 2024 року (вих. № 41295/37258-33-24/20.4.1), в якому зазначено про те, що узагальнення запитуваної у запиті інформації у Міністерстві юстиції не ведеться та законодавством не передбачається, враховуючи зазначене надати запитувану інформацію неможливо. Також у листі наведені нормативно-правові обґрунтування неможливості надати запитувану публічну інформацію за змістом, аналогічним обґрунтуванням, наведеним у листі вих. № 41369/31780-33-24/20.4.1 від 18 березня 2024 року (а.с. 19).

Будучи не згодною із тим, що їй, як приватному виконавцю, відповідачем надано неповну інформацію на запит від 14 лютого 2024 року та не надано інформацію на запит від 22 лютого 2024 року, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду […].

Пунктом 7 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема […] спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; […].

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року за № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI, Закон України «Про доступ до публічної інформації») зазначений закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Стаття 13 Закону № 2939-VI містить визначення та перелік суб`єктів у сфері відносин доступу до публічної інформації, відповідно до якої суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації, розпорядники інформації.

При цьому відповідно до п. 2 ч. 1 зазначеної статті розпорядниками інформації є суб`єкти, визначені у ст. 13 цього Закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; […].

Отже, відповідач у розумінні Закону № 2939-VI є розпорядником публічної інформації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI запитувачами інформації є: фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом, позивач зверталась до відповідача із запитами від 14 та 22 лютого 2024 року не як фізична особа, а як приватний виконавець (а.с. 20-21).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону № 1403-VIII приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Отже, запити до відповідача про надання публічної інформації від 14 та 22 лютого 2024 року були подані суб`єктом незалежної професійної діяльності - приватним виконавцем ОСОБА_1, а не фізичною особою ОСОБА_1 .

Листи у відповідь на зазначені запити відповідачем також направлялись приватному виконавцю ОСОБА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 72, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, […]; доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач звернулась до суду із даним позовом за захистом порушеного (на її переконання) права як фізична особа.

Разом із цим доказів на підтвердження порушення свого права на отримання публічної інформації (зокрема, доказів направлення до відповідача запитів від імені ОСОБА_1 як фізичної особи) позивачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин порушень з боку відповідача її прав, свобод та інтересів (як фізичної особи) у сфері надання публічної інформації в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Як наслідок, адміністративний позов позивача задоволенню не підлягає у зв`язку із його необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 1 квітня 2024 року позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Беручи до уваги приписи ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 122, 139, 192-193, 242-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (, зареєстроване місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна