Справа № 520/5986/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 р. №520/5986/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (вул. Пушкінська, буд. 61, літ. Д-1,м. Харків,61024, ) до Кропивницької митниці Державної митної служби України (вул. Лавандова, буд. 27Б,м. Кропивницький,Кіровоградська область,25030, ) про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA90100/2024/000022/2 від 30.01.2024.

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2024/000047 від 30.01.2024.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Кропивницької митниці Державної митної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» понесені судові витрати в справі, зокрема витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 10 000 гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору - 6 273 гривень 36 копійок.

В обґрунтування позову зазначено, що товариство при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Від Кропивницької митниці Держмитслужби, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Представник відповідача зазначив, що подані до митного оформлення документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказав, що поставка товару № 1 здійснювалась згідно контракту від 01.12.2021 № ARTJHM-1221, укладеного між ТОВ «АРТІ» та компанією JINHUA HANMOS MACHINERY CO.,LTD (Китай), специфікації № 10 від 21.09.2023 (відповідно до умов контракту), інвойсу від 21.09.2023 № HM20230921, на умовах поставки FOB NINGBO згідно правил ІНКОТЕРМС 2010. В наданому інвойсі від 21.09.2023 № HM20230921 відсутні відомості про специфікацію № 10 від 21.09.2023, якою встановлено ціни товарів. Згідно умов контракту від 01.12.2021 № ARTJHM-1221 (п.4.4) передбачено надання товаросупровідних документів, серед яких, сертифікат якості виробника товару, який до митного оформлення не надано.

Крім того зазначив, що відповідно до Розділу 6 «Умови оплати» Контракту від 01.12.2021 № ARTJHM-1221 оплата продукції проводиться в два етапи 30% згідно суми проформи-інвойсу на протязі 5 календарних днів, балансовий платіж протягом 30 календарних днів з дати комерційного інвойсу.

Також зауважив, що поставка продукції проводиться згідно проформи інвойсу № HM20230921 та інвойсу № HM20230921 від 21.09.2023 року. У відповідності до наданого до митного оформлення прайс листа фірми виробника від 21.09.2023 поставка продукції проводиться на умовах FOB - Ningbo / Shаngаi за умови 100% передплати. Жодних документів про оплату продукції до митного оформлення не надано окрім кредитної ноти від експортера, виробника продукції компанії JINHUA HANMOS MACHINERY CO.,LTD (Китай) від 08.12.2023 на суму 475,00 USD.

Представником позивача надано відповідь на відзив, та заначено, що відповідач як в оскаржуваному рішенні № UA901000/2024/000022/2 від 30.01.2024, так і у відзиві на позов не надав жодних розрахунків. Він не вказав, який саме товар у МД, що використовувались як джерела для коригування митної вартості товару, є ідентичним товару за МД № 24UA63U0 від 29.01.2024, щодо якої ухвалене оскаржуване рішення. Це засвідчує наявність порушення відповідачем приписів ст. 55 МК України.

Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення та необґрунтованість позовних вимог.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що між позивачем та Компанією JINHUA HANMOSMACHINERY CO.,LTD (Китай) було укладено Контракт від 01.12.2021 № ARTJHM-1221Ю за умовами якого позивач придбав ланцюги шарні роликові зі сталі, для сільськогосподарської техніки. Привідні ланцюги та частини для шарнірних роликових ланцюгів зі сталі.

Відповідно до п. 1.1. Контракту Постачальник зобов`язується виготовити та передати Імпортеру ланки та ланцюги (далі Товар) відповідно до заказу Імпортера, а Імпортер зобов`язаний прийняти та оплатити Товар відповідно до умов цього Контракту.

Згідно п. 1.2. Контракту найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру Товару відображається Імпортером для кожної партії Товару у замовленні. Замовлення та ціна Товару погоджується Сторонами у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Контракту, та/або у Інвойсах.

Специфікацією №10 від 01.09.2023 року до Контрокту було передбачено асортимент, кількість та вартість товару у розмірі 33 747,96 дол. США.

Додатковою угодою № 4 від 03.07.2023 до Контракту було змінено п. 6.3. Контракту та викладено його у наступній редакції: « 100% оплата Товару відповідно до суми зазначеної у Комерційному інвойсі, наданому Постачальником, впродовж 14 банківських днів після отримання копії Коносамента за допомогою електронного або факсимільного зв`язку».

29.01.2024 року з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію №24UA63U0, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування, визначивши митну вартість у розмірі 275 035,05 грн. (33 747,96 дол. США).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: 1. Пакувальний лист № HM20230921 від 21.09.2023. 2. Проформу-інвойс № HM20230921 від 21.09.2023. 3. Рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № HM20230921 від 21.09.2023. 4. Коносамент (Bill of lading) № UTRUST23112014 від 05.12.2023. 5. Автотранспортну накладну (Road consignment note) № 2788 від 23.01.2024. 6. Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № С24MA5FPW8G50043 від 23.01.2024. 7. Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 3035 від 26.01.2024. 8. Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 77 від 23.01.2024. 9. Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № 16619 від 24.01.2024. 10. Довідку про транспортні та складські витрати № 2301-2 від 23.01.2024. 11. Довідку про транспортні витрати № 1577 від 26.01.2024. 12. Заявку на перевезення № 3035 від 19.01.2024. 13. Прейскурант (прайс-лист) від 21.09.2023. 14. Розрахунок ціни (калькуляція) від 21.09.2023. 15. Зовнішньоекономічний договір (контракт) № ARTJHM-1221 від 01.12.2021. 16. Додаткову угоду № 1 від 10.01.2022 до контракту №-1221 від 01.12.2021. 17. Додаткову угоду № 2 від 10.01.2023 до контракту №від 01.12.2021. 18. Додаткову угоду № 3 від 20.04.2023 до контракту №від 01.12.2021. 19. Додаткову угоду № 4 від 03.07.2023 до контракту №від 01.12.2021. 20. Додаткову угоду № 5 від 16.07.2023 до контракту №від 01.12.2021. 21. Додаткову угоду № 6 від 20.12.2023 до контракту №-1221 від 01.12.2021. 22. Специфікацію № 10 від 21.09.2023 до контракту № №-1221 від 01.12.2021. 23. Договір (контракт) про перевезення № 1062-П від 19.01.2024. 24. Договір (контракт) про перевезення № 220017-7 від 20.01.2017. 25. Договір (контракт) про перевезення № 330-Е від 10.05.2017. 26. Договір (контракт) про перевезення № 55-3 від 29.11.2016. 27. Кредит нота № 1 від 08.12.2023. 28. Переклад декларації країни відправлення № 15606249 від 30.11.2023. 29. Переклад калькуляції від 21.09.2023. 30. Переклад комерційного інвойсу № HM20230921 від 21.09.2023. 31. Переклад прайс-листа від 21.09.2023. 32. Переклад проформи-інвойсу № HM20230921 від 21.09.2023.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач 29.01.2024 направив митному органу лист № 1/30/01/2024 від 30.01.2024, в якому надав докладні пояснення на зауваження відповідача та додатково надав Swift від 19.12.2023, що підтверджує оплату за товар на суму 33272,96 дол. США.

30.01.2024 року Кропивницькою митницею Державної митної служби України було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2024/000047 та прийнято рішення про коригування митної вартості №UA90100/2024/000022/2 від 30.01.2024, митну вартість товарів визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) у розмірі 56468,51 дол. США.

Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: МД № 24UA09U5 від 30.01.2024 та додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом у розмірі 216 357,55 грн.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд вказує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів вартості №UA90100/2024/000022/2 від 30.01.2024.

У графі 33 зазначеного рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено, що поставка товару № 1 здійснюється згідно контракту від 01.12.2021 № ARTJHM-1221, укладеного між ТОВ «АРТІ» та компанією JINHUA HANMOS MACHINERY CO.,LTD (Китай), специфікації № 10 від 21.09.2023 (відповідно до умов контракту), інвойсу від 21.09.2023 № HM20230921, на умовах поставки FOB NINGBO згідно правил ІНКОТЕРМС 2010.

В наданому інвойсі від 21.09.2023 № HM20230921 відсутні відомості про специфікацію № 10 від 21.09.2023, якою встановлено ціни товарів.

Згідно умов контракту від 01.12.2021 № ARTJHM-1221 (п.4.4) передбачено надання товаросупровідних документів, серед яких, сертифікат якості виробника товару, який до митного оформлення не надано.

Відповідно до Розділу 6 «Умови оплати» Контракту від 01.12.2021 № ARTJHM-1221 оплата продукції проводиться в два етапи 30% згідно суми проформи-інвойсу на протязі 5 календарних днів, балансовий платіж протягом 30 календарних днів з дати комерційного інвойсу.

Поставка продукції проводиться згідно проформи інвойсу № HM20230921 та інвойсу № HM20230921 від 21.09.2023 року. У відповідності до наданого до митного оформлення прайс листа фірми виробника від 21.09.2023 поставка продукції проводиться на умовах FOB - Ningbo / Shаngаi за умови 100% передплати. Жодних документів про оплату продукції до митного оформлення не надано окрім кредитної ноти від експортера, виробника продукції компанії JINHUA HANMOS MACHINERY CO.,LTD (Китай) від 08.12.2023 на суму 475,00 USD.

Згідно з положенням п.2 ч.2 ст.55 МКУ, у відповідності до заходів передбачених Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби від 01.07.2021 № 476, проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару №1 «Ланцюги шарнірні роликові» виробництва Китай, з рівнем митної вартості товарів з максимально наближеними характеристиками товарів, та виявлено, що заявлений рівень митної вартості товару нижчий, ніж рівні митних вартостей всіх вищезгаданих товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі «імпорт» за час наближений до дати експорту в Україну оцінюваного товару. В тому числі, при проведенні порівняння заявленого рівня митної вартості було виявлено митні оформлення ідентичних товарів ТОВ «АРТІ» за вищими рівнями митної вартості.

З урахуванням зазначеного, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до положень ст.ст.54, 55 МКУ, на підставі інформації, яка міститься в ПІК «Інспектор» та враховуючи встановлену ст.57 МКУ послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару № 1 визначено згідно ст.60 МКУ за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 2,7327 USD за кг.

Для визначення митної вартості використані відомості з МД від 18.01.2024 № UA209230/2024/005054, за якою здійснено митне оформлення товару «Ланцюги роликові для сільськогосподарської техніки в асортименті», МВВ 1, умови поставки FOB SHANGHA, вага нетто 20 458,00 кг, країна походження, відправлення - Китай. Імпортер ТОВ «АРТІ».

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Ненадання декларантом повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість, суд, дослідивши документи, подані позивачем до митного оформлення дійшов висновку, що останні містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Щодо наявності рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству суд враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Щодо доводів відповідача про відсутнвсть в тексті інвойсу № HM20230921 від 21.09.2023 посилання на специфікацію № 10 від 21.09.2023, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «АРТІ» та JINHUA., LTD (Постачальник) було укладено Контракт № ARTJHM-1221 від 01.12.2021.

Відповідно до п. 1.1. Контракту Постачальник зобов`язується виготовити та передати Імпортеру ланки та ланцюги (далі Товар) відповідно до заказу Імпортера, а Імпортер зобов`язаний прийняти та оплатити Товар відповідно до умов цього Контракту. Згідно п. 1.2. Контракту найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру Товару відображається Імпортером для кожної партії Товару у замовленні. Замовлення та ціна Товару погоджується Сторонами у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Контракту, та/або у Інвойсах.

Суд зазначає, що оскільки специфікація від 21.09.2023 № 10 є невід`ємною частиною контракту від 01.12.2021 № ARTJHM-1221, то посилання у Комерційному інвойсі / Проформі інвойсі на окремо специфікацію є необов`язковим, адже вона не є самостійним документом, не залежним від контракту.

Також судом встановлено, що до митного оформлення позивачем також була надана Проформа Інвойс від 21.09.2023 № HM20230921, в якій міститься інформація, що повністю дублює зміст специфікації № 10.

Крім того у самому інвойсі № HM20230921 від 21.09.2023 є посилання на Контракт № ARTJHM-1221 від 01.12.2021, невід`ємною частиною якого є Специфікація № 10 від 21.09.2023.

З урахуванням наведеного, відсутність у інвойсі № HM20230921 від 21.09.2023 посилання на Специфікацію № 10 від 21.09.2023 не впливає на митну вартість Товару, а тому доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на відсутність сертифікату якості виробника Товару за п. 4.4. Контракту № ARTJHM-1221 від 01.12.2021, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.4. Контракту № ARTJHM-1221 від 01.12.2021 відвантаження узгодженої партії Товару супроводжується наступними документами: - Комерційний інвойс 3 примірника; - Коносамент 3 примірника; - Пакувальний лист 3 примірника; - Сертифікат походження 1 примірник; - Митна декларація країни відправлення 1 копія; - Специфікація 1 примірник; - Сертифікат якості виробника товару (за вимогою Імпортера) 1 примірник.

Таким чином, сертифікат якості виробника товару не є обов`язковим документом, який може надаватися Постачальником лише на вимогу Позивача, в Позивач такої вимоги не надавав.

Крім того, Митний кодекс України у ч. 2 та 3 ст. 53 не передбачає сертифіката якості на товар як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару.

Отже, відсутність сертифікату якості не може бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки останній не є основним документом відповідно до частини 2 статті 53 МК України.

Щодо умов оплати товару за Контрактом № ARTJHM-1221 від 01.12.2021.

Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначає, що Позивачем не було надано жодних документів про оплату продукції окрім кредитної ноти від експортера, виробника продукції компанії JINHUA.,LTD (Китай) від 08.12.2023 на суму 475,00 USD.

Однак, суд вважає необґрунтованими вказані доводи відповідача з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Частина 5 ст. 58 МК України встановлює, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом ч. 6 ст. 58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Частина 7 ст 58 МК України встановлює, що платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Судом встановлено, що позивач і JINHUA HANMOS MACHINERY., LTD уклали Додаткову угоду № 4 від 03.07.2023 до Контракту № ARTJHM-1221 від 01.12.2021. Нею було змінено п. 6.3. Контракту та викладено його у наступній редакції: « 100% оплата Товару відповідно до суми зазначеної у Комерційному інвойсі, наданому Постачальником, впродовж 14 банківських днів після отримання копії Коносамента за допомогою електронного або факсимільного зв`язку».

Поняття «банківський день» було скасовано після запровадження Національним банком України СЕП-4 (системи електронних платежів) та імплементації стандарту ISO 20022, тому фактично «банківський день» у даному випадку тлумачиться як «календарний день».

Коносамент UTRUST23112014 датований 05.12.2023, тобто оплата товару (з урахування умов п. 6.3. Контракту № ARTJHM-1221 від 01.12.2021 та умов оплати, зазначених у прайс-листі від 21.09.2023) повинна бути здійсненна до 19.12.2023 включно. Під час консультації з митним органом позивач надав лист № 1/30/01/2024 від 30.01.2024, в якому пояснив щодо умов оплати за контрактом, а також додатково надав банківський платіжний документ (SWIFT) № MUR 1219 від 19.12.2023 на підтвердження оплати товару.

Отримання відповідачем платіжного документу (SWIFT) підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2024/000047 від 30.01.2024.

Отже, надані декларантом до митниці документи в повній мірі підтверджують оплату за імпортований Позивачем товар.

Що стосується використання у розрахунках між сторонами контракту кредит-ноти, суд зазачає, що відповідно до правового висновку, викладеного в п. 41 постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 160/3806/20, кредит-нота є документом, що підтверджує волевиявлення однієї сторони щодо зміни умов договору, в тому числі з оплати його ціни або погашення дебіторської або кредиторської заборгованості протягом терміну виконання зобов`язання за договором, і не є доходом в розумінні статті 14 ПК України. З урахуванням зазначеного, кредит-нота ніяк не змінює положень договору і не впливає на ціну самого товару, а є опосередкованим способом розрахунку (погашення дебіторської заборгованості Позивача) між суб`єктами господарської діяльності в розумінні частин 6 та 7 статті 58 МК України.

Верховним Судом під час розгляду справ про коригування митної вартості неодноразово висловлювались правові позиції щодо умов оплати за товар. Зокрема, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови розрахунків між сторонами безпосередньо ціни товару не стосуються.

У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Тому вони не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.

Посилання відповідача, що лист № 1/30/01/2024 від 30.01.2024, в якому позивачем надано докладні пояснення на зауваження, не було підписано представником позивача ОСОБА_1 спростовуються змістом повідомлення Позивача № 8926BE8F-9C99-4450-8DC9-413F6DFD6CB3, який містить докази підписання листа електронним цифровим підписом ОСОБА_2 .

Крім того, суд зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення №UA90100/2024/000022/2 від 30.01.2024 про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняте відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених ТОВ «АРТІ» судових витрат на професійну правничу допомогу та сплату судового збору щодо розгляду цієї справи Позивач надав до Харківського окружного адміністративного суду документи, які підтверджують розмір понесених судових витрат у розмірі 16 273,36,00 грн., зокрема: копію Договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021; копію Додаткової угоди № 35 від 08.02.2024 до Договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04.03.2024 серія АХ №1176183; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2043 від 23.11.2016; платіжну інструкцію № 16 від 13.02.2024 (судовий збір); платіжну інструкцію № 17 від 13.02.2024 (судовий збір) копію платіжної інструкції № 17075 від 04.03.2024 (правнича допомога); копію рахунку на оплату № 23 від 26.02.2024; копію акту про надання правничої допомоги № 47 від 23.04.2024.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц.

Відповідачем по справі надано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи надане відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику стрін, суд зазначає, що складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, такі послуги не є послугами значного обсягу, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (вул. Пушкінська, буд. 61, літ. Д-1,м. Харків,61024, ) до Кропивницької митниці Державної митної служби України (вул. Лавандова, буд. 27Б,м. Кропивницький,Кіровоградська область,25030, ) про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA90100/2024/000022/2 від 30.01.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2024/000047 від 30.01.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" () за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби України () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 273,36 грн (шість тисяч двісті сімдесят три гривні 36 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" () витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.