Справа № 464/8382/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 травня 2024 року

м. Київ

справа № 464/8382/21

адміністративне провадження № К/990/15187/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №464/8382/21 за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарської Тетяни Михайлівни, Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарської Тетяни Михайлівни, Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Управління патрульної поліції у Львівській області, в якому просив:

- визнати незаконними дії щодо винесення постанови від 10 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання постанови серії ЕАН №3957942, виданої 23 березня 2021 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області про стягнення штрафу у розмірі 425 грн;

- скасувати постанову від 10 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання постанови серії ЕАН №3957942, виданої 23 березня 2021 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області про стягнення штрафу у розмірі 425 грн;

- скасувати постанову від 10 червня 2021 року про стягнення виконавчого збору у справі ВП НОМЕР_1 у розмірі 85 грн;

- скасувати постанову від 10 червня 2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у справі ВП НОМЕР_1 у розмірі 269 грн;

- скасувати постанову від 11 червня 2021 року про арешт коштів боржника у справі ВП НОМЕР_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого провадження, штрафів 1204 грн;

- скасувати постанову від 20 жовтня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у справі ВП НОМЕР_1;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень повернути вилучені кошти із пенсії інваліда війни в сумі 1204 грн, витрати пов`язані з оплатою допомоги адвоката за надання правової допомоги, витрати пов`язані із прибуттям до суду, оплату поштової кореспонденції і втратою часу;

- стягнути 20000 грн моральної шкоди.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Львівській області щодо неповідомлення старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бехарську Тетяну Михайлівну про оскарження та подальше скасування рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 березня 2022 року у справі №464/8354/21 постанови №ЕАМ 3957942 23 березня 2021 року.

Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області на користь позивача 1204 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року рішення суду першої інстанції змінено скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову від 10 червня 2021 року про стягнення виконавчого збору у справі ВП НОМЕР_1 у розмірі 85 грн.

Скасовано постанову від 10 червня 2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у справі ВП НОМЕР_1 у розмірі 269 грн.

Скасовано постанову від 11 червня 2021 року про арешт коштів боржника у справі ВП НОМЕР_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого провадження, штрафів 1204 грн.

Скасовано постанову від 20 жовтня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у справі ВП НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

19 квітня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №464/8382/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Ураховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Скаржник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Тобто обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі №916/1605/15-г.

Проте заявник не сформував чіткого переліку норм, висновку Верховного Суду щодо застосування яких не ураховано судом апеляційної інстанції, не навів аргументів подібності правовідносин у справі, рішення у якій ним оскаржуються до правовідносин у справах, у яких Верховним Судом сформовано висновки щодо застосування норми права, та не зазначив висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

З огляду на викладене, заявник належним чином не обґрунтував посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

У свою чергу статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги та текстів оскаржуваного судового рішення слідує, що спір у цій справі виник у правовідносинах з приводу рішень органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Заявник не обґрунтовує, яке значення для формування єдиної правозастосовної практики у такій категорії адміністративних справ буде мати розгляд цієї касаційної скарги, а також не указує на наявність правової проблеми (колізіції, прогалини) застосування норм права, що потребує вирішенню Верховним Судом.

Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №464/8382/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко