Справа № 530/319/24
Суддя: Ситник О. В.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № Справа № 530/319/24
Номер провадження 2-а/530/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УК0РАЇНИ

12.04.2024 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови посилаючись на те, що 19 січня 2024 року постановою №121 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУПАП., зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що йому ставиться в провину діяння, вчинене 11 грудня 2023 року, військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з наказом начальника Солохівського ВПГ №1260 від 05.12.2023 року «на сповіщення працівників про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки облікових даних та проходження ВЛК» виданий на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1в/6/2421/16 від 04.12.2023, а також відмовився засвідчити ознайомлення з наказом про оповіщення, про що складений відповідний акт відмови.

2.Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2024 року вбачається, що адміністративна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Зіньківського районного суду Ситник О.В..

Представник відповідача направив до суду відзив, в якому в задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 надіслав до суду відповідь на відзив в якому позовні вимоги підтримав.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

19 січня 2024 року постановою №121 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУПАП, зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину діяння, вчинене 11 грудня 2023 року, військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з наказом начальника Солохівського ВПГ №1260 від 05.12.2023 року «на сповіщення працівників про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки облікових даних та проходження ВЛК» виданий на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1в/6/2421/16 від 04.12.2023, а також відмовився засвідчити ознайомлення з наказом про оповіщення, про що складений відповідний акт відмови. Станом на 12 січня 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неприбуття не повідомив чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, зобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, ч. 10 ст. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

12.01.2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол №121 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП офіцером першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ст. лейтенант ОСОБА_2 за те, що 11.12.2023 року ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з наказом «на оповіщення громадян...», а також засвідчувати ознайомлення з наказом на оповіщення своїм підписом, ОСОБА_1 заперечує дані події, оскільки в цей час (11.12.2023 року) він був непрацездатний та перебував на лікуванні у Комунальному не комерційному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги Опішнянської селищної ради «Опішнянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини», що підтверджується довідками, що додаються, стверджує що офіцер першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ст. лейтенант ОСОБА_2 не мав права складати протокол, оскільки дані повноваження не передбаченні чинним законодавством, також позивач стверджує, що заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення була навмисно не прийнята відповідачем.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 39 Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Крім того, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу " здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно ст. 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Щодо покладення обов`язку доказування на Відповідача в подібнихправовідносинах вказано у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 24 липня 2019 по справі № 161/10598/16-а, від 17 липня 2019 року по справі № 295/3099/17, від 07 серпня 2019 року по справі № 754/10826/16.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

19 січня 2024 року постановою №121 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУПАП, зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину діяння, вчинене 11 грудня 2023 року, військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з наказом начальника Солохівського ВПГ №1260 від 05.12.2023 року «на сповіщення працівників про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки облікових даних та проходження ВЛК», а також відмовився засвідчити ознайомлення з наказом про оповіщення, про що складений відповідний акт відмови. Станом на 12 січня 2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неприбуття не повідомив чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, зобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, ч. 10 ст. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

12.01.2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол №121 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП офіцером першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ст. лейтенант ОСОБА_2 за те, що 11.12.2023 року ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з наказом «на оповіщення громадян...», а також засвідчувати ознайомлення з наказом на оповіщення своїм підписом, ОСОБА_1 заперечує дані події, оскільки в цей час (11.12.2023 року) він був непрацездатний та перебував на лікуванні у Комунальному не комерційному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги Опішнянської селищної ради «Опішнянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини», що підтверджується довідками, що додаються (а.с. 21-22). У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Суд приймає до уваги вказані довідки та приходить до переконання, що року ОСОБА_1 фактично не міг ознайомитися з наказом «на оповіщення громадян...», а також засвідчувати ознайомлення з наказом на оповіщення своїм підписом, а отже і фактично не був повідомлений про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в зв`язку з чим постанова від 19 січня 2024 року №121 підлягає скасуванню.

Стосовно твердження, що офіцер першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ст. лейтенант ОСОБА_2 не мав права складати протокол, оскільки дані повноваження не передбаченні чинним законодавством, суд не погоджується, оскільки, Відповідно до абзацу першого частини другої статті 255 Кодексу про адміністративні правопорушення у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. Так відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Тобто із вказаного вище виходить, що посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки уповноважені складати протоколи про вчинення адміністративних правопорушень.

Стосовно твердження ОСОБА_1 , що його заява про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення була навмисно не прийнята відповідачем, суд не може достовірно встановити даний факт, оскільки представник відповідача зазначає що йому невідомо, чому дана заява не була доставлена, а з дослідженого судом трекінгу листа з даною заявою неможливо встановити причину по якій даний лист не був доставлений, оскільки причина недоставлення у повідомленні на сайті зазначається як «Інші причини».

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 09.02.2024 року. Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд висновує, що з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.55, ст.63 Конституції України, ст.ст.7, 9, 210, 235, 245, 251, ст.ст.268, 279, 280 КУпАП, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №121 від 19.01.2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 1700 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн, 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. В. Ситник