Справа № в/560/10020/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. , суддів Драновського Я.В. , Польового О.Л.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами по адміністративній справі № 560/10020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення по справі №560/10020/21, в якій просить:

скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №560/10020/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що істотною обставиною, яка не була встановлена судом та не була відома на час розгляду справи в суді є те, що Перший сенат Конституційного Суду України 03 квітня 2024 року по справі № 3-18/2023 (39/23, 95/23) ухвалив рішення за конституційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" від 29 червня 2021 року №1584-ІХ, частини третьої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ.

Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року суд відкрив провадження за заявою про перегляд справи за виключними обставинами.

Відповідач подав відзив на заяву, в якому просить відмовити в її задоволенні.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 368 КАС України, якою визначено порядок здійснення перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими або виключними обставинами, неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії А від 26.04.2019.

З 06.11.2002 позивач отримував пенсію як особа з інвалідністю III групи, а з 21.07.2010 як особа з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 54 Закону №796-ХІІ.

14.07.2021 позивач подав заяву щодо перерахунку розміру пенсії позивача відповідно до статті 54 Закону №796-XII за період з 01.01.2015.

Відповідь на вказану заяву відповідач надав листом від 29.07.2021, у якому повідомив, що на виконання рішення КСУ від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" №1584-ІХ від 29.06.2021, (чинний з 01.07.2021), яким частину 3 статті 54 Закону №796-ХІІ викладено в такій редакції: "В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для І групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для ІІІ групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень". Повідомлено, що з 01.07.2021 пенсія не підлягала перерахунку згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" оскільки її розмір (12191,99 грн.) більший, ніж мінімальна пенсійна виплата для інвалідів 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач вважаючи вказану відмову протиправною, звернувся до суду та просив:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29 липня 2021 року №6634-5813/С-03/8-2200/21 "Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку і виплаті пенсії відповідно статей 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (Закон №796-ХІІ) з 01 січня 2015 року з врахуванням виплачених сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок і виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно статей 50 і 54 Закону №796-ХІІ, з 01 січня 2015 року в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком з врахуванням виплачених сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в подальшому проводити виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно статей 50 і 54 Закону №796-ХІІ, в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком;

стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500000 гривень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.11.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 від 05.08.2021 залишено без задоволення.

Підставою прийняття такого рішення слугувало те, що розмір пенсії позивача (12191,99 грн.) більший, ніж мінімальна пенсійна виплата для інвалідів 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у відповідача 01.07.2021 були відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що є свідченням правомірності відмови у перерахунку і виплаті пенсії відповідно Рішення Конституційного Суду України у справі №3-333/2018 (4498/18) від 07.04.2021.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

28.12.2014 прийнято Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, яким текст статті 54 Закону №796-XII викладено у такій редакції:

"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

З врахуванням змін, внесених Законом №76-VIII, нормами статті 54 Закону №796-XII передбачалося, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII (далі Закон №2136-VIII), закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної дії та не скасовує норму закону, який визнаний неконституційним, з дня його прийняття.

Відповідно до частини 1 статті 97 Закону №2136-VIII, суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

У рішенні Конституційного Суду України також визначено строк та спосіб його виконання та передбачено, що частина третя статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону №796-XII у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

У разі не приведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону №796-XII у редакції Закону №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 № 230/96-ВР:

"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

29.06.2021 Верховною Радою України на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" №1584-IX (Закон №1584-IX).

Пунктом 2 Закону №1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021, у статті 54 Закону №796-XII частину третю викладено в такій редакції:

"В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень."

Доповнено статтю 54 Закону №796-XII частинами четвертою і п`ятою такого змісту:

"Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України".

З урахуванням наведеного, у період з 01.01.2015 по 01.07.2021 діяла норма статті 54 Закону №796-XII, яка надавала право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри пенсій по інвалідності, а з 01.07.2021 діє норма вказаної статті Закону №796-XII, яка передбачає розмір пенсії по ІІ групі інвалідності 4800 гривень.

Судами було встановлено, що розмір пенсії позивача (12191,99 грн.) більший, ніж мінімальна пенсійна виплата для інвалідів 2 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тому, відповідач 01.07.2021 не мав підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 54 Закону №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що з позиції суду свідчило про правомірність спірної відмови, а також й про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2015 в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Положеннями частини 1 статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Отже, для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС необхідне одночасне існування двох обставин:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи;

2) судове рішення, яке просить переглянути заявник, повинно було підлягати виконанню, тобто таке рішення ще не виконано.

Таким чином, положення пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2021 у справі №808/1628/18 зазначив, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини 5 статті 361 КАС України, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що рішенням у даній справі, про перегляд, якого за виключними обставинами з відповідною заявою звернувся позивач, у задоволенні позову відмовлено, а тому відповідно до правової Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові 19.02.2021 у справі №808/1628/18, вказане судове рішення не може вважатись невиконаним в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, оскільки таке судове рішення набрало законної сили та не передбачає примусового виконання.

У постанові від 07.07.2023 у справі №818/1793/18 Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав змінювати практику вирішення подібних правових питань, яка на сьогодні уже є сталою, шляхом відступлення від своєї раніше висловленої правової позиції щодо застосування пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 №2136-VIII.

Судом встановлено, що Перший сенат Конституційного Суду України 03 квітня 2024 року по справі № 3-18/2023 (39/23, 95/23) ухвалив рішення за конституційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 яким визнати такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами.

Конституційний Суд України за результатом аналізу статей 3, 16, 50 Конституції України, Рішення від 7 квітня 2021 року №1-р (II /2021констатує, що Верховна Рада України Законом №1584 повторно запровадила правове регулювання з тим самим недоліком, а саме визначила у частині 3 статті 54 Закону №796 мінімальні розміри державної пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах менших, ніж їх було гарантовано Законом №796 у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 6 червня 1996 року №230/96-ВР.

Тому, "повторно запровадивши правове регулювання з тим самим недоліком, Верховна Рада України порушила вимогу частини 2 статті 8 Основного Закону України, за якою закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй" (абзац четвертий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2018 року №13-р/2018).

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що частиною 3 статті 54 Закону №796 в чергове порушено належний рівень соціального захисту та обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не відповідає частині 11 статті 3, частині 2 статті 8, статті 16, частині 3 статті 22, частині 1 статті 46, частині 1 статті 50 Конституції України.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини рішення на яке посилається позивач, як на підставу задоволення заяви, яка розглядається, частина 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022 зі змінами.

Суд враховує вказані обставини, проте зазначає, що прийняття Конституційним Судом України Рішення від 03 квітня 2024 року по справі №3-18/2023 (39/23, 95/23) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже спірні правовідносини виникли до втрати чинності відповідною нормою.

Такий підхід до застосування наслідків визнання правового акту чи його частини неконституційним при розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами також був застосований Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові 19.02.2021 у справі №808/1628/18, що враховується судом в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Більше того, суд наголошує, що воєнний стан запроваджений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022 діє по даний час та не скасований.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною 1 статті 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Підсумовуючи вищевказане, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у зв`язку з виключними обставинами, а відтак залишає судове рішення в силі.

Керуючись статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами по адміністративній справі № 560/10020/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії -відмовити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 560/10020/21 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошені вступна та резолютивна частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 01 травня 2024 року

Головуючий суддя П.І. Салюк Я.В. Драновський О.Л. Польовий