Справа № 460/749/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2024 року м. Рівне №460/749/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Рівненській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у період з 01.08.2023 року по 18.08.2023 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску) за період з 01.01.2011 року по 31.12.2019 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

На підставі виявлених порушень, відповідачем прийнято:

1. податкове повідомлення-рішення №7933/ від 04.10.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 185 781,25 грн., з яких 148 625 грн. за податковими зобов`язаннями та 37 156,25 грн. за штрафними санкціями;

2. податкове повідомлення-рішення №7934/ від 04.10.2023 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 10 677 грн.;

3. податкове повідомлення-рішення №7935/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 38 709,75 грн. за не реєстрацію податкових накладних;

4. податкове повідомлення-рішення №7927/ від 04.10.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 191 037,73 грн., з яких 152 380,18 грн. за податковими зобов`язаннями та 38 207,55 грн. за штрафними санкціями;

5. вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7931/ від 04.10.2023 року, якою встановлено недоїмку з єдиного внеску в сумі 156 658,88 грн.

6. рішення №7932/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції з єдиного внеску в розмірі 56 545,08 грн.;

7. податкове повідомлення-рішення №7930/ від 04.10.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 15 429,94 грн., з яких 12 343,95 грн. за податковими зобов`язаннями та 3 085,99 грн. за штрафними санкціями;

8. податкове повідомлення-рішення №7938/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 396 000 грн. за не непроведення розрахункових операцій через РРО;

9. податкове повідомлення-рішення №7936/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1 020 грн. за не забезпечення зберігання первинних документів.

Такі рішення були оскаржені до ДПС України, проте, рішеннями №37027/6/99-00-06-01-03- 06 від 15.12.2023 року та №37261/6/99-00-06-02-03-06 від 19.12.2023 року скарга була залишена без задоволення.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 23.01.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року після усунення недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначає, що на підставі наказу проведено планову виїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. За результатами перевірки складено акт, у якому зроблено висновок про встановлені порушення. За таких обставин, просить відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, просив поновити строк для подання відзиву і доказів.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 є діючою фізичною особою підприємцем, основним видом діяльності є КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Додатковими видами діяльності за КВЕД є:

47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

В період з 01.08.2023 року по 18.08.2023 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області була проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску) за період з 01.01.2011 року по 31.12.2019 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

Перевіркою встановлено порушення:

1. абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України №436-ІV від 16.01.2003 (із внесеними змінами та доповненнями) та п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України, а саме: встановлено відсутність ведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, а саме: відсутня книга обліку доходів і витрат.

2. п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст. 44, п.85.2. ст..85, п.177.10 ст.177 ПК України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із внесеними змінами та доповненнями) в частині не забезпечення зберігання первинних документів, з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених строків їх зберігання та ненадання контролюючого органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених Кодексом.

3. п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: внаслідок завищення валових витрат та невірного заповнення податкової декларації про майновий стан та доходи допущено заниження оподатковуваного доходу, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 152 830,20 грн., в т.ч. за 2017 рік на 22 546,75 грн., за 2018 рік на 57 024,75 грн., за 2019 рік на 73 258,70 грн.

4. п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» донарахована за результатами перевірки сума єдиного внеску становить 156 658,88 грн., в т.ч. за 2017 рік 17 613,93 грн., за 2018 рік 60 246,24 грн., за 2019 рік 78 798,71 грн.

5. п. 187.1 ст. 187, пп. 189.1 ст. 189, пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), а саме заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 159 302 грн., в т. ч. жовтень 2017 року 45 грн., листопад 2017 року 299 грн., грудень 2017 року 546 грн., січень 2018 року 11 615 грн., лютий 2018 року 4 635 грн., березень 2018 року 3 267 грн., квітень 2018 року 3 852 грн., травень 2018 року 7 133 грн., червень 2018 року 9 868 грн., липень 2018 року 5 614 грн., серпень 2018 року 6 603 грн., вересень 2018 року 335 грн., жовтень 2018 року 9 570 грн., листопад 2018 року 9 225 грн., грудень 2018 року 90 грн., січень 2019 року 9 676 грн., лютий 2019 року 46 грн., березень 2019 року 10 384 грн., квітень 2019 року 5 192 грн., травень 2019 року 12 770 грн., червень 2019 року 320 грн., липень 2019 року 18 063 грн., серпень 2019 року 8 415 грн., вересень 2019 року 7 328 грн., жовтень 2019 року 5 376 грн., листопад 2019 року 3 310 грн., грудень 2019 року 5 725 грн., що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) за грудень 2019 року на 10 677 грн., та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 148 625 грн., в т.ч. за січень 2018 року 7 088 грн., за березень 2018 року 2 584 грн., за квітень 2018 року 14 587 грн., за листопад 2018 року 9 107 грн., за грудень 2018 року 19 614 грн., за січень 2019 року 11 781 грн., за лютий 2019 року 17 658 грн., за березень 2019 року 10 384 грн., за квітень 2019 року 3 379 грн., за травень 2019 року 6 960 грн., за червень 2019 року 7 943 грн., за серпень 2019 року 9 769 грн., за вересень 2019 року 2 147 грн., за жовтень 2019 року 4 716 грн., за листопад 2019 року 9 020 грн., за грудень 2019 року 11 888 грн.;

6. п. 201.10 ст. 201 ПК України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), а саме: не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 159 302 грн., в т. ч. жовтень 2017 року 45 грн., листопад 2017 року 299 грн., грудень 2017 року 546 грн., січень 2018 року 11 615 грн., лютий 2018 року 4 635 грн., березень 2018 року 3 267 грн., квітень 2018 року 3 852 грн., травень 2018 року 7 133 грн., червень 2018 року 9 868 грн., липень 2018 року 5 614 грн., серпень 2018 року 6 603 грн., вересень 2018 року 335 грн., жовтень 2018 року - 9570 грн., листопад 2018 року 9 225 грн., грудень 2018 року 90 грн., січень 2019 року 9 676 грн. лютий 2019 року 46 грн., березень 2019 року 40 384 грн., квітень 2019 року 5 192 грн., травень 2019 року 12 770 грн., червень 2019 року 320 грн., липень 2019 року 18 063 грн., серпень 2019 року 8 415 грн., вересень 2019 року 7 328 грн., жовтень 2019 року 5 376 грн., листопад 2019 року 3 310 грн., грудень 2019 року 5 725 грн.;

7. п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (із змінами та доповненнями), а саме: встановлено факт не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, що підтверджує виконання розрахункової операції, на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання за 2018 рік на суму 396 000 грн.

8. відповідно до підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України №2755-ІV від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями), донарахована за результатами перевірки сума військового збору становить 12 343,95 грн., в т.ч. за 2017 рік 1 486,99 грн., за 2018 рік 4 752,07 грн., за 2019 рік 6 104,89 грн.

9. п.63.3 ст. 63 ПК України №2755-ІV від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями), та п.8.4. розд. VІІ Порядку обліку платників податків і зборів, а саме: повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою №20-ОПП фактично ФОП ОСОБА_1 подано несвоєчасно 01.07.2019 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та 13.03.2020 (кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »)

Результати перевірки оформлено актом від 25.08.2023 №7566/Ж5/17-00-24-05-17/.

07.09.2023 ФОП ОСОБА_1 подано заперечення на висновки, обставини та дані, викладені в акті про результати документальної планової виїзної перевірки №7565/Ж5/17-00-24-05-17/ від 25.08.2023 року, проте, відповіддю №6333/Ж12/17-00-24-05-24 від 28.09.2023 року ГУ ДПС у Рівненській області висновки перевірки залишено без змін.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

1. №7933/ від 04.10.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 185 781,25 грн., з яких 148 625 грн. за податковими зобов`язаннями та 37 156,25 грн. за штрафними санкціями;

2. №7934/ від 04.10.2023 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 10 677 грн.;

3. №7935/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 38 709,75 грн. за не реєстрацію податкових накладних;

4. №7927/ від 04.10.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 191 037,73 грн., з яких 152 380,18 грн. за податковими зобов`язаннями та 38 207,55 грн. за штрафними санкціями;

5. №7930/ від 04.10.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 15 429,94 грн., з яких 12 343,95 грн. за податковими зобов`язаннями та 3 085,99 грн. за штрафними санкціями;

6. №7938/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 396 000 грн. за не проведення розрахункових операцій через РРО;

7. №7936/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1 020 грн. за не забезпечення зберігання первинних документів.

А також:

8. вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7931/ від 04.10.2023 року, якою встановлено недоїмку з єдиного внеску в сумі 156 658,88 грн.

9. рішення №7932/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції з єдиного внеску в розмірі 56 545,08 грн.;

Скориставшись порядком адміністративного оскарження, ФОП ОСОБА_1 звернулася з відповідною скаргою до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої, скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення та рішення контролюючого органу без змін.

Вважаючи, що означені рішення суперечать чинному законодавству, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся за захистом своїх прав в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно акту перевірки, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з здійсненням діяльності, відображених в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, встановлено завищення валових витрат на 817266,84 грн., в тому числі за 2017 рік 93469,89 грн., 2018 рік 316804,19 грн., 2019 рік 406992,76 грн.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету самозайнятою особою ОСОБА_1 , встановлено заниження сум податку, що підлягає сплаті в на 152 830,2 грн., в т.ч. за 2017р. на 22 546,73 за 2018р. на 57 024,75 грн., за 2019р. на 73 258,70 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» донарахована за результатами перевірки сума єдиного внеску становить 156 658,88 грн., в т.ч. за 2017р. 17 613,93 грн., за 2018р. 60 246,24 грн., за 2019р. 78 798,71 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до підпункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями), донарахована за результатами перевірки сума військового збору становить 12 343,95 грн., в т.ч. за 2017р. 1 486,99 грн., за 2018р. 4 752,07 грн., за 2019р. 6 104,89 грн.

Згідно із п. 177.2 ст. 177 ПК України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено пунктом 177.4 ст.177 ПК України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Щодо тверджень акту перевірки про завищення витрат на суму 93469,89 грн за 2017 рік за рахунок неправомірного включення до складу витрат вартості придбаних ТМЦ, оплата яких не підтверджена відповідними документами.

Відповідно до даних декларації про доходи за 2017 рік, позивачем задекларовано витрати у розмірі 1134993,50 грн.

Проведеною перевіркою, податковим органом встановлено документальне підтвердження втрат у сумі 1009734,06 грн.

Розбіжність сум за 2017 рік між задекларованими витратами та даними перевірки податкового органу становить 93469,89 грн.

Вказана розбіжність виникла внаслідок не ведення обліку доходів і витрат, а також включення до складу витрат вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей за відсутності первинних документів на їх оплату.

Згідно підпункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого наказом Міндоходів і зборів України від 16.09.2013 року за № 481, пунктом 177.10 статті 177 та пунктом 178.6 статті 178 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

Відповідно до підпункту 6.5 пункту 6 Порядку, самозайняті особи заносять до Книги відомості у такому порядку, а саме, у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Під час перевірки ФОП ОСОБА_1 вручено запит від 02.08.2023 про надання документів, що стосуються предмету перевірки.

Частину документів, підтверджуючих оплату придбаних ТМЦ, вартість яких включено до складу витрат у 2017 році надано не було, про що складено акт від 17.08.2023. Водночас, у своїх поясненнях в акті ненадання документів від 17.08.2023 позивач вказав, що Книга обліку доходів і витрат та частина платіжних документів втрачена.

До відповіді на заперечення ГУ ДПС у Рівненській області було долучено додаток 1 і 2 про підтвердження витрат за 2017 рік з посиланням на видаткові накладні та платіжні документи. Однак, вказаний документ не спростовує виявлену розбіжність.

Відтак, суд вказує на те, що не виконання позивачем, як фізичною особою-підприємцем обов`язку належного ведення Книги обліку доходів та витрат, зокрема в частині зазначення реквізитів первинних документів, що не заперечує та не спростовує позивач у позовній заяві, унеможливило зазначення переліку таких документів та їх реквізитів контролюючим органом під час проведення перевірки в акті перевірки.

Наведене свідчить про правомірність застосування податковим органом штрафних санкцій за не забезпечення зберігання первинних документів. Відтак, позовні вимоги в частині податкового повідомлення-рішення №7936/ від 04.10.2023 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, суд погоджується з твердженням акту перевірки щодо завищення витрат за 2017 рік на суму 93469,89 грн., у зв?язку з документальним не підтвердженням таких витрат, що встановлено в ході розгляду справи судом.

Щодо тверджень акту перевірки щодо завищення витрат на 723 797 грн., в тому числі за 2018 рік в сумі 316 804,19 грн. та 2019 рік в сумі 406 992,76 грн., в зв?язку з віднесенням ФОП ОСОБА_1 до складу витрат сум, які безпосередньо непов?язані з отриманням доходу, та не брали участі у господарській діяльності, а саме: віднесено оплату за спожиту електроенергію в сумі 723 797 грн., яка не використовувалася у господарській діяльності підприємця.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 у перевіреному періоді здійснювала господарську діяльність у власних нежитлових приміщеннях за адресами: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З метою забезпечення потреб електроустановок, ФОП ОСОБА_1 в якості споживача, уклала договір про постачання електричної енергії за №270055503 з ПрАТ «Рівнеобленерго», як постачальником послуги.

Відповідно до умов договору сторонами погоджено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Додатком №3 до Договору №270055503 сторонами договору погоджено перелік об`єктів і точок обліку споживача, а саме: приміщення продовольчого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 )

Оплата електроенергії з 01.01.2017 по 31.12.2019 здійснювалась самостійно ФОП ОСОБА_1 , згідно з виставленими ПрАТ «Рівнеобленерго» рахунками-фактурами. Копії відповідних рахунків та квитанцій знаходяться в матеріалах справи.

01.01.2018 між ФОП ОСОБА_1 в якості орендодавця та ОСОБА_2 в якості Орендаря, укладено Договір оренди нежитлового приміщення №1/18, відповідно до змісту якого ФОП ОСОБА_2 отримано у тимчасове користування для здійснення підприємницької діяльності, а саме для реалізації та зберігання ТМЦ, частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на спільне користування залом, загальною площею 300 кв.м., кладовою, туалетом, кабінетом.

Пунктом 2.1.договору погоджено, що плата з користування орендатором предметом договору встановлена в сумі 36000 грн. на місяць, які орендар зобов?язується сплачувати готівкою або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок щомісячно або щоквартально, але не пізніше п?ятого числа наступного звітного кварталу.

Пунктом 2.2. договору визначено, що всі витрати з утримання та експлуатації нерухомості несе орендодавець.

Пунктом 5.1. договору визначено строк дії договору - з 01.01.2018 до 31.12.2019. Термін оренди може бути зменшено за згодою сторін.

На виконання вимог договору сторонами підписано акти приймання-передачі об?єкта в оренду до договору №1/18 від 01.01.2018 та акти виконаних робіт.

01.02.2019 між ФОП ОСОБА_1 в якості орендодавця та ОСОБА_3 в якості Орендаря, укладено Договір оренди нежитлового приміщення №2/19, відповідно до змісту якого ОСОБА_3 отримано у тимчасове користування для здійснення підприємницької діяльності, а саме для реалізації та зберігання ТМЦ, частину приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 2.1.договору погоджено, що плата з користування орендатором предметом договору встановлена в сумі 24000 грн. на місяць, які орендар зобов?язується сплачувати готівкою або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок щомісячно або щоквартально, але не пізніше п?ятого числа наступного звітного кварталу.

Пунктом 2.2. договору визначено, що всі витрати з утримання та експлуатації нерухомості несе орендодавець.

Пунктом 5.1. договору визначено строк дії договору - з моменту підписання до 31.12.2019. Термін оренди може бути зменшено за згодою сторін.

На виконання вимог договору сторонами підписано акти приймання-передачі об?єкта в оренду до договору №2/19 від 01.02.2019 та акти виконаних робіт.

01.02.2019 між ФОП ОСОБА_1 в якості орендодавця та ОСОБА_4 в якості Орендаря, укладено Договір оренди нежитлового приміщення №3/19, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 отримано у тимчасове користування для здійснення підприємницької діяльності, а саме для реалізації та зберігання ТМЦ, частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на спільне користування залом, загальною площею 150 кв.м., кладовою, туалетом, кабінетом.

Пунктом 2.1.договору погоджено, що плата з користування орендатором предметом договору встановлена в сумі 24000 грн. на місяць, які орендар зобов?язується сплачувати готівкою або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок щомісячно або щоквартально, але не пізніше п`ятого числа наступного звітного кварталу.

Пунктом 2.2. договору визначено, що всі витрати з утримання та експлуатації нерухомості несе орендодавець.

Пунктом 5.1. договору визначено строк дії договору - з моменту підписання до 31.12.2019. Термін оренди може бути зменшено за згодою сторін.

На виконання вимог договору сторонами підписано акти приймання-передачі об?єкта в оренду до договору №3/19 від 01.02.2019 та акти виконаних робіт.

01.02.2019 між ФОП ОСОБА_1 в якості орендодавця та ОСОБА_5 в якості Орендаря, укладено Договір оренди нежитлового приміщення №4/19, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 отримано у тимчасове користування для здійснення підприємницької діяльності, а саме для реалізації та зберігання ТМЦ, частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1.договору погоджено, що плата з користування орендатором предметом договору встановлена в сумі 12000 грн. на місяць, які орендар зобов?язується сплачувати готівкою або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок щомісячно або щоквартально, але не пізніше п`ятого числа наступного звітного кварталу.

Пунктом 2.2. договору визначено, що всі витрати з утримання та експлуатації нерухомості несе орендодавець.

Пунктом 5.1. договору визначено строк дії договору - з моменту підписання до 31.12.2019. Термін оренди може бути зменшено за згодою сторін.

На виконання вимог договору сторонами підписано акти приймання-передачі об?єкта в оренду до договору №4/19 від 01.02.2019 та акти виконаних робіт.

01.07.2019 між ФОП ОСОБА_1 в якості орендодавця та ОСОБА_5 в якості Орендаря, укладено Договір оренди нежитлового приміщення №5/19, відповідно до змісту якого ОСОБА_5 отримано у тимчасове користування для здійснення підприємницької діяльності, а саме для реалізації та зберігання ТМЦ, частину приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 2.1.договору погоджено, що плата з користування орендатором предметом договору встановлена в сумі 12000 грн. на місяць, які орендар зобов?язується сплачувати готівкою або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок щомісячно або щоквартально, але не пізніше п?ятого числа наступного звітного кварталу.

Пунктом 2.2. договору визначено, що всі витрати з утримання та експлуатації нерухомості несе орендодавець.

Пунктом 5.1. договору визначено строк дії договору - з моменту підписання до 31.12.2019. Термін оренди може бути зменшено за згодою сторін.

На виконання вимог договору сторонами підписано акти приймання-передачі об?єкта в оренду до договору №4/19 від 01.02.2019 та акти виконаних робіт.

У зв`язку з наданою для перевірки структурою витрат, фактом здійснення оплати за електроенергію ФОП ОСОБА_1 , відсутністю рахунків виставлених орендарям приміщення на відшкодування електроенергії, податковим органом зроблено висновок, що віднесена до витрат електроенергія на суму 723797, 0 грн. використана орендарями в їх господарській діяльності, тому позивач не мала підстав для включення таких витрат до складу своїх витрат, оскільки вони були здійснені поза межами її господарської діяльності.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1. ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За правилами підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2. ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року №996-ХІУ визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч.1 ст.9 Закону №996-XIV).

Тобто, відповідно до наведених законодавчих вимог підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій. Відповідно, оформлені належним чином податкові накладні є документами, які є підставою для нарахування платником податків податкового кредиту та, відповідно, від`ємного значення суми податку на додану вартість

Як зазначалось вище судом, одним із видів господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна». Доходи від здійснення такої діяльності відображені в деклараціях про майновий стан і доходи за 2018-2019 роки.

Згідно договорів оренди нежитлових приміщень, всі витрати на утримання та експлуатацію нерухомості несе орендодавець, тобто ФОП ОСОБА_1 (пункт 5.1 вищезазначених договорів оренди нежитлового приміщення.

Як зазначено вище, на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій з здачі майна в оренду, позивачем надано відповідні договори, акти приймання-передачі об`єкта в оренду за відповідним договором, акти виконаних робіт (наданих послуг) до договору оренди із зазначенням розміру орендної плати, яка підлягає сплаті за користування об`єктом позивача, акти звірки взаємних розрахунків

Так, відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (ст. 284 ГК України).

Орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ст. 286 ГК України).

Отже, основним предметом договору оренди є встановлення розміру орендної плати за користування майном.

Законом України від 24.06.2004 № 1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи власників приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або у комплексу будинків і споруд.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначено главою 1 розділу XIV Кодексу.

Так, відповідно до пп. 1 п. 292.1 ст. 292 Кодексу доходом для платника єдиного податку фізичної особи підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній п. 292.3 ст. 292 Кодексу. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Враховуючи викладене, суд зауважує, що у разі якщо відповідно до умов договору оренди, укладеного між фізичною особою підприємцем платником єдиного податку та юридичною особою або фізичною особою підприємцем, сплата комунальних платежів здійснюється у складі орендної плати, тобто сума орендної плати включає суму комунальних платежів, то з метою оподаткування дохід у вигляді сплачених комунальних платежів повністю включається до доходу платника єдиного податку як орендна плата з відповідним оподаткуванням.

Суд зауважує, що в даному випадку використання електроенергії та плата за неї відбувалося в межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а плата за комунальний платіж оплата спожитої електроенергії включена до розміру орендної плати.

Натомість, висновки контролюючого органу про завищення витрат на суму 723 797 грн., у зв`язку з віднесенням ФОП ОСОБА_1 до складу витрат сум, які безпосередньо непов`язані з отриманням доходу, та не брали участі у господарській діяльності, а саме: віднесено оплату за спожиту електроенергію в сумі 723 797 грн., яка не використовувалася у господарській діяльності підприємця, не зайшли документального підтвердження.

Щодо сплати єдиного внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI)

Згідно частини 2 статті 6 даного Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1).

Базою нарахування єдиного внеску для позивача є сума доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (пункт 2 частини 1 статті 7 Закону).

Згідно частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску..

Таким чином, сума чистого оподатковуваного доходу є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та одночасно базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для позивача, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток), та більшою за встановлену пунктом 4 статті 1 згаданого Закону максимальну величину бази нарахування єдиного внеску.

Оскільки судом встановлено заниження оподаткованого доходу за 2017 рік, відповідно, розмір єдиного внеску у розмірі 17613,93 грн. за 2017 рік правомірно донарахований податковим органом.

Наведене свідчить, що податкове повідомлення-рішення №7927/ від 04.10.2023 в частині збільшення грошового зобов`язання за 2018 рік у сумі 57024,75 грн. та штраф у розмірі 14256,19 грн, а також в частині збільшення грошового зобов`язання за 2019 рік у сумі 73258,70 та штраф у розмірі 18314,68 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 156 658,88 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 9 цього Закону обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідачем правомірно за наслідками проведеної перевірки позивача донараховано останньому єдиного внеску у розмірі 5636, 68 грн. за 2017 рік та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) на донараховану суму єдиного внеску, а відтак підстави для її скасування в цій частині відсутні.

Натомість, оскільки судом встановлено, що відповідачем протиправно донараховано останньому єдиного внеску у розмірі 14256,19 грн. за 2018 рік та 18314,68 грн. за 2019 рік, то вимогу про сплату боргу (недоїмки) в цій частині підлягає скасуванню.

Згідно частини 11 ст. 25 вищезазначеного Закону №2464-VI, податковий орган, серед іншого застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

3) за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем правомірно згідно рішення №7932/ від 04.10.23 нараховано позивачу штраф у розмірі 8806,97 грн. за 2017 рік за донарахування своєчасно не нарахованого позивачем єдиного внеску, в решті сум (2018 рік розмір штрафу - 24098,50 грн., 2019 рік -23639,61 грн.) нарахування штрафних санкцій суд визнає протиправними.

Щодо сплати військового збору.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено нормами статті 168 ПК.

Норми підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 цієї статті (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - так само) зобов`язують податкового агента, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пунктом 171.1 статті 171 ПК встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з підпунктом "а" пункту 176.2 статті 176 ПК, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК, нарахування утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Зокрема, згідно підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені статтею 171 цього Кодексу (підпункт 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК).

Податкові агенти (платники збору) зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 ПК (підпункт 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Як зазначалось вище судом, згідно акту перевірки, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з здійсненням діяльності, відображених в додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, встановлено завищення валових витрат на 817266,84 грн., в тому числі за 2017 рік 93469,89 грн., 2018 рік 316804,19 грн., 2019 рік 406992,76 грн.

Вказані висновки контролюючого органу в частині періоду 2018-2019 року спростовано судом в ході розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями), донарахована за результатами перевірки сума військового збору становить за 2017р. 1 486,99 грн. нарахована правомірно, натомість донарахування військового збору за 2018р. 4 752,07 грн., за 2019р. 6 104,89 грн. вчинене податковим органом протиправно.

Відтак податкове повідомлення-рішення №7930/ від 04.10.23 є протиправним та підлягає скасуванню в частині донарахування військового збору за 2018р. 4 752,07 грн. та штрафних санкцій у сумі 1188,02 грн., за 2019р. 6 104,89 грн. та штрафних санкцій у сумі 1526,22 грн.

Щодо решти позовних вимог

Перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показників податкових декларацій, встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 159 302 грн., в т. ч. жовтень 2017 року 45 грн., листопад 2017 року 299 грн., грудень 2017 року 546 грн., січень 2018 року 11 615 грн., лютий 2018 року 4 635 грн., березень 2018 року 3 267 грн., квітень 2018 року 3 852 грн., травень 2018 року 7 133 грн., червень 2018 року 9 868 грн., липень 2018 року 5 614 грн., серпень 2018 року 6 603 грн., вересень 2018 року 335 грн., жовтень 2018 року 9 570 грн., листопад 2018 року 9 225 грн., грудень 2018 року 90 грн., січень 2019 року 9 676 грн., лютий 2019 року 46 грн., березень 2019 року 10 384 грн., квітень 2019 року 5 192 грн., травень 2019 року 12 770 грн., червень 2019 року 320 грн., липень 2019 року 18 063 грн., серпень 2019 року 8 415 грн., вересень 2019 року 7 328 грн., жовтень 2019 року 5 376 грн., листопад 2019 року 3 310 грн., грудень 2019 року 5 725 грн., що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) за грудень 2019 року на 10 677 грн., та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 148 625 грн., в т.ч. за січень 2018 року 7 088 грн., за березень 2018 року 2 584 грн., за квітень 2018 року 14 587 грн., за листопад 2018 року 9 107 грн., за грудень 2018 року 19 614 грн., за січень 2019 року 11 781 грн., за лютий 2019 року 17 658 грн., за березень 2019 року 10 384 грн., за квітень 2019 року 3 379 грн., за травень 2019 року 6 960 грн., за червень 2019 року 7 943 грн., за серпень 2019 року 9 769 грн., за вересень 2019 року 2 147 грн., за жовтень 2019 року 4 716 грн., за листопад 2019 року 9 020 грн., за грудень 2019 року 11 888 грн.;

Відповідно, всупереч п. 201.10 ст. 201 ПК України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями) не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 159 302 грн., в т. ч. жовтень 2017 року 45 грн., листопад 2017 року 299 грн., грудень 2017 року 546 грн., січень 2018 року 11 615 грн., лютий 2018 року 4 635 грн., березень 2018 року 3 267 грн., квітень 2018 року 3 852 грн., травень 2018 року 7 133 грн., червень 2018 року 9 868 грн., липень 2018 року 5 614 грн., серпень 2018 року 6 603 грн., вересень 2018 року 335 грн., жовтень 2018 року - 9570 грн., листопад 2018 року 9 225 грн., грудень 2018 року 90 грн., січень 2019 року 9 676 грн. лютий 2019 року 46 грн., березень 2019 року 40 384 грн., квітень 2019 року 5 192 грн., травень 2019 року 12 770 грн., червень 2019 року 320 грн., липень 2019 року 18 063 грн., серпень 2019 року 8 415 грн., вересень 2019 року 7 328 грн., жовтень 2019 року 5 376 грн., листопад 2019 року 3 310 грн., грудень 2019 року 5 725 грн.;

Згідно з п.189.1 ст.189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу) (пп."г" п.198.5 ст.198 ПК України).

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4. ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів (послуг) платник податку продавець товарів зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму ПДВ на суму 159 302 грн відповідачем виявлено на підставі наступного.

Під час проведення перевіри встановлено розбіжності між відображеною інформацією щодо реалізованого товару відповідно до чеків РРО та у виписаних податкових накладних, а саме: у перевіреному періоді у податкових накладних відсутні реалізовані товари відповідно до чеків РРО на загальну суму ПДВ 2398, в тому числі ; жовтень 2017р. 45 грн., листопад 2017р. 254 грн., грудень 2017р. -508 грн., січень 2018р. - 9 грн., лютий 2018р. - 13 грн., березень 2018р. - 16 грн., квітень 2018р. - 20 грн., травень 2018р. - 182 грн., червень 2018р. - 103 грн., липень 2018р. - 15 грн., серпень 2018р. - 15 грн., вересень 2018р. - 123 грн., жовтень 2018р. - 51 грн., листопад 2018р. - 82 грн., грудень 2018р. - 90 грн., січень 2019р. - 8 грн. лютий 2019р. - 30 грн., березень 2019р. - 68 грн., квітень 2019р. - 4 грн., травень 2019р. - 51 грн., червень 2019р. - 271 грн., липень 2019р. - 197 грн., серпень 2019р. - 14 грн., вересень 2019р. - 50 грн., жовтень 2019грн. - 9 грн., листопад 2019р. - 40 грн., грудень 2019р. - 130 грн., чим порушено п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року Nє2755-VI (із змінами та доповненнями).

Крім того, ФО ОСОБА_1 в перевіреному періоді у виписаних податкових накладних відображено недостовірні дані щодо реалізації підакцизних товарів кінцевому споживачу відповідно кодів УКТ ЗЕД на загальну суму ПДВ 12145 грн. (таблиця 1 акта перевірки). Таким чином, в порушення п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 12145 грн., в т.ч. листопад 2017р. ??45 грн., грудень 2017р. - 38 грн., січень 2018р. - 7355 грн., квітень 2018р. - 53 грн., жовтень 2018р. ?241 грн., листопад 2018р. - 81 грн., січень 2019р. - 25 грн., лютий 2019р. - 16 грн., березень 2019р. ??1413 грн., квітень 2019р. - 104 грн., травень 2019р. - 104 грн., червень 2019р. - 49 грн., липень 2019р. - 1226 грн., серпень 2019р. - 6 грн., жовтень 2019грн. - 27 грн., листопад 2019р. - 15 грн., грудень 2019р. - 1347 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в таблиці №1, яка є додатком до акту перевірки, включено до розрахунку суми повернень, які були здійснені 15.01.2018 року, 29.01.2018 року, 30.01.2018 року та відображені у Z-звітах, що ставить під сумнів правильність зазначеного порушення.

Зокрема, щодо чеку №24139 (РРО ФН ) за 15.01.2018 року, час: 10:30:08 на суму 9 626,40 грн. (без акцизу і ПДВ 7 640 грн.).

Даний чек, за 15.01.2018 року, як пояснює позивач, був помилково пробитий касиром, оскільки касир провела операцію по реалізації і замість однієї одиниці помилково вказала 382 одиниці цигарок БОНД БЛУ.

Помилку виправили операцією повернення і пробито чек на повернення №24141 від 15.01.2018 року, час 10:30:44, проте вказано лише одну одиницю товару.

Загальна сума чеку на повернення 25,20 грн. (без акцизу і ПДВ 20 грн.).

На решту 380 одиниць повернення зроблено було 31.01.2018 року (чек №24666, час 11:51:34, сума 9 576 грн.).

Також відповідачем включено суми по чеках за 29.01.2023 року (чек номер №24634, РРО ФН ), за 29.01.2018 року (час: 13:49:50) на суму 6 037,50 (без акцизу і ПДВ 4791,67 грн.).

Даний чек за 29.01.2023 року не є розрахунковою операцією, оскільки містить в собі відмову в межах відкритого чеку.

Касир почала проводити операцію по реалізації і замість однієї одиниці помилково вказала 250 одиниць цигарок Філіп Моріс НОВ БЛУ, проте, помітивши помилку, відразу провела відмову від цієї позиції і закрила чек.

Загальна сума за чеком 0 грн.

Жодної реалізації за цим чеком не відбулося, тому по цій операції податкового зобов`язання не виникає і включати його до податкової накладної підстав немає.

За 29.01.2018 року чек №24636 (РРО ФН ), час: 14:41:00 на суму 17 265,15 грн. (без акцизу і ПДВ 13 702,50 грн.). Даний чек за 29.01.2018 року був помилково пробитий касиром. Касир провела операцію по реалізації, замість однієї одиниці помилково вказала 609 одиниць цигарок ЛМ ЛОФТ БЛУ, помилку не помітила і закрила оплатою чек. Помилку намагалася виправити операцією повернення і пробила чек на повернення №24637 від 29.01.2018 року, час 14:43:24, проте вказала лише одну одиницю товару. Загальна сума чеку на повернення 28,35 грн. (без акцизу і ПДВ - 22,50 грн.). На решту 608 одиниць повернення зроблено 31.01.2018 року (чек №24667, час 11:53:28 сума 17 236,80 грн.).

Також перевіряючі включили до суми по чеках за 30.01.2018 року чек №24658 (РРО ФН ) за 30.01.2018 час: 10:46:06 на суму 13 158,60 (без акцизу і ПДВ 10 443,33 грн.). Даний чек за 30.01.2023 року не є розрахунковою операцією, оскільки містить в собі відмову в межах відкритого чеку. Касир почала проводити операцію по реалізації, замість однієї одиниці помилково вказала 482 одиниці цигарок Бонд Блу, помітивши помилку відразу провела відмову від цієї позиції і закрила чек. Загальна сума за чеком 0 грн. Жодної реалізації за цим чеком не відбулося, тому по цій операції податкового зобов`язання не виникає, тому відсутні підстави для включення його до податкової накладної.

Неврахування відповідачем вищенаведених обставин призвели до безпідставного твердження відповідача про відображення у виписаних податкових накладних недостовірних даних щодо реалізації підакцизних товарів кінцевому споживачу.

Крім того, відповідач зауважує, що до податкового кредиту віднесено суми ПДВ по накладних за придбану електроенергію, а саме 70,85% від загального обсягу у 2018 році на суму ПДВ 63357 грн та 64,19% від загального обсягу у 2019 році на суму ПДВ 81392 грн, використана орендарями для своєї господарської діяльності та згідно наданих для перевірки документів та пояснень вартість електроенергії ними для ФОП ОСОБА_1 не відшкодовувалася.

Таким чином, перевірко встановлено, що до податкового кредиту віднесено суми ПДВ, по податкових накладних за придбану електроенергію, яка не використовувалась в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , а спожита орендарями за 2018-2019рр. в сумі ПДВ 144759 грн., в т.ч. за січень 2018р. - 4251 грн., за лютий 2018р. - 4622грн., за березень 2018р. - 3251грн., за квітень 2018р - 3779 грн., за травень 2018р. - 6951грн., за червень 2018р. - 9765 грн., за липень 2018р - 5599 грн., за серпень 2018р - 6588 грн., за вересень 2018р - 212 грн., за жовтень 2018р - 9278 грн., за листопад 2018р - 9061 грн., за січень 2019р. - 9643грн., за березень 2019р. - 8903грн, за квітень 2019р. - 5084 грн, за травень 2019р. - 12615 грн, за липень 2019р. - 16640 грн, за серпень 2019р. - 8395грн, за вересень 2019р. - 7279 грн, за жовтень 2019р. - 5340 грн, за листопад 2019р. - 3255 грн, за грудень 2019р. - 4248 грн.

Водночас, суд зауважує, що ним надавалась оцінка вказаним обставинам, доводи контролюючого органу про використання ФОП ОСОБА_1 електроенергії поза межами господарської діяльності відхилено, тому відповідач дійшов помилкового висновку про протиправність не включення до складу податкових зобов`язань суму ПДВ за 2018-2019 рр. в розмірі 144759 грн.

Правила визначення дати виникнення податкових зобов`язань з ПДВ встановлені статтею 187 ПК України.

Так, відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПК України).

Таким чином, у відповідності до статей 187, 198 ПК України, податкові зобов`язання з ПДВ/податковий кредит в постачальника і покупця виникають: у «передоплатному» випадку (тобто, якщо перша подія - передоплата) - на дату зарахування/списання грошових коштів; у «вивантажувальному» випадку (тобто, якщо перша подія - відвантаження) - на дату відвантаження/отримання товарів/послуг.

Враховуючи викладене, Позивачем не було допущено порушень положень пунктів 200.4, 200.7, 200.9 статті 200 ПК України стосовно формування податкового кредиту, декларування суми бюджетного відшкодування ПДВ.

Разом з тим, оскільки висновок відповідача про невідповідність ціни в операціях є безпідставним та необґрунтованим, то у позивача відсутні підстави для складання та подання на реєстрацію податкових накладних.

Наведене свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення №7935/

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що з приводу допущення платником податків технічної помилки (описки) в податковій звітності неодноразово у своїх рішеннях висловлював правову позицію Верховний Суд.

Так, у постанові від 09.12.19 р. у справі №805/1740/16-а Верховним Судом вказано, що лише допущення технічної помилки не може бути єдиною підставою для висновку про завищення платником бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

У постанові від 11.09.18 р. у справі №810/3697/16 Верховний Суд вказав, що допущення платником податків технічної помилки (описки) при заповненні декларації та додатків до неї не може бути підставою для висновку про завищення бюджетного відшкодування у разі якщо фактична сплата ПДВ підтверджується відповідними первинним документами.

Також, у постанові від 15.06.20 р. у справі №440/17/19 Верховний Суд дійшов висновку, що некоректне заповнення реквізитів контрагентів платника (ІПН) саме по собі не призвело до заявлення до відшкодування необґрунтованих сум і не може бути підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 11.09.18 р. у справі №810/3697/16, від 09.12.19 р. у справі №805/1740/16-а, від 12.06.18 р. у справі №812/1294/17, від 28.08.18 р. у справі №810/2744/13-а, від 11.09.19 р. у справі №826/11818/13-а.

Таким чином, згідно правових висновків Верховного Суду, підставами, за якими платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, є не будь-яке некоректне заповнення податкової декларації. а лише факти, що призводять до некоректного визначення заявленої до відшкодування суми або заявлення до відшкодування сум взагалі за відсутності підстав для їх відшкодування.

В той же час, помилки при заповненні податкової декларації (некоректне заповнення реквізитів платника або його контрагента, номерів або дат відповідних документів) самі по собі не призводять до заявлення до відшкодування необґрунтованих сум і не можуть бути підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні ПДВ та застосування штрафних санкцій до платника податків.

Крім того, власне сама Державна фіскальна служба України в листі «Про застосування фінансової відповідальності за допущені платником податку арифметичних, методологічних помилок» від 08.01.19 року №73/6/99-99-12-02-01-15/ІПК зазначає: «Главою 11 Розділу II Кодексу не передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій за допущення платником податку на додану вартість описок (помилок), арифметичних та/або методологічних помилок у податковій звітності з податку на додану вартість. При цьому, якщо такі помилки стали причиною заниження сум податкових зобов`язань, то платник податку притягується до відповідальності у вигляді штрафних санкцій у розмірах, визначених главою 11 Розділу II Кодексу».

Щодо порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно акту перевірки, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2018р. отримувала дохід від здачі в оренду нежитлових приміщень згідно договорів оренди (детально описано в п.2.1.2 акта).

Договорами оренди передбачено, що за користуванням приміщеннями Орендар сплачує орендну плату готівкою або шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Орендодавця, щомісячно або щоквартально, але не пізніше п`ятого числа наступного звітного кварталу.

На розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_1 оплати за здані в оренду приміщення за 2018р. не отримувала.

Відповідно до актів виконаних робіт (наданих послуг) до договорів оренди, а також зареєстрованих ФОП ОСОБА_1 податкових накладних, сума наданих послуг за договорами оренди за 2018р. становить 396 000 грн. з ПДВ.

Вищезазначена сума включена ФОП ОСОБА_1 до доходу за 2018р. та самостійно задекларована в податковій декларації про майновий стан і доходи фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , поданої до контролюючого органу, а саме: обсяг доходу за 2018р. за видом діяльності 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, становить 330 000,00 грн. без ПДВ.

Таким чином, враховуючи відсутність надходжень доходу від оренди на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 у 2018р., задекларований дохід в сумі 330 000,00 грн. без ПДВ, отримано підприємцем готівкою.

Виходячи з вищевикладеного, проведеною перевіркою встановлено факт не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, що підтверджує виконання розрахункової операції, на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання за 2018рік на суму 396 000,00 грн., чим порушено вимоги п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних РРО при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється.

Стверджуючи про факт не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, що підтверджує виконання розрахункової операції, перевіряючі не наводять в акті перевірки доказів, що підтверджують такі факти оплати.

Факт включення в декларацію про майновий стан і доходи доходів на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг) жодним чином не свідчить про надходження таких коштів для ФОП ОСОБА_1 готівкою.

Більше того, згідно акту звірки взаємних розрахунків за 2018 рік, заборгованість ФОП ОСОБА_2 (орендаря) перед ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) становить 396 000 грн., що також підтверджує факт відсутності оплати за оренду приміщень.

Оскільки це була документальна, а не фактична перевірка, а в акті всупереч вимогам п. п. 3-5 розділу ІІ Порядку №727 відсутні відомості про дати і час непроведення розрахункових операцій, відсутні платіжні чи первинні документи щодо такого продажу послуг з надання оренди, твердження перевіряючих про продаж послуг у 2018 році на відповідну суму є не підтвердженим сукупністю належних і допустимих доказів.

Таким чином, відсутні факти здійснення розрахункових операцій в готівковій формі без проведення через РРО.

З огляду на вищезазначені висновки суду, наявні підстави для визнання протиправним податкового повідомлення-рішення №7938/ від 04.10.2023, яким застосовано штрафні санкції в сумі 396 000 грн. за не проведення розрахункових операцій через РРО.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем часткового не доведено правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем у цій справі сплачено судовий збір в сумі 10518,59 грн.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 9992,66 грн (10518,59 грн х 95%).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7933/ від 04.10.2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 185 781,25 грн., з яких 148 625 грн. за податковими зобов`язаннями та 37 156,25 грн. за штрафними санкціями;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7934/ від 04.10.2023 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 10 677 грн.;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7935/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 38 709,75 грн. за не реєстрацію податкових накладних;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7927/ від 04.10.2023 року в частині збільшення грошового зобов`язання за 2018 рік у сумі 57024,75 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 14256,19 грн, а також в частині збільшення грошового зобов`язання за 2019 рік у сумі 73258,70 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 18314,68 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7931/ від 04.10.2023 року в частині встановлення недоїмки з єдиного внеску за 2018 рік в сумі 60246,24 грн. та 2019 рік в сумі 78798,71 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7932/ від 04.10.2023 року в частині застосовування штрафних санкцій з єдиного внеску в розмірі 24098,50 грн за 2018 рік та 23639,61 грн. за 2019 рік.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7930/ від 04.10.2023 року в частині збільшення грошового зобов`язання з військового збору за 2018 рік у сумі 4752,07 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 1188,02 грн, а також в частині збільшення грошового зобов`язання з військового збору за 2019 рік у сумі 6104,89 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 1526,22 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №7938/ від 04.10.2023 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 396 000 грн. за непроведення розрахункових операцій через РРО;

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 9992,66 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02 травня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, )

Суддя В.В. Щербаков