Справа № 521/25465/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 521/25465/23
Головуючий в 1 інстанції: Сегеда О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю представника апелянта Пацалової Т.В.,

представника відповідачів Ковальчук В.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про накладення адміністративного стягнення №000691 від 25 вересня 2023 року;

- справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 132-1 КУпАП;

- стягнути з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена контролюючим органом неправомірно.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити у адміністративній справі нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що диспозиція ч. 3 ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження габаритно-вагового контролю саме в зоні габаритно-вагового контролю, що також підтверджується змістом оскаржуваної постанови. Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідаючи на поставлене запитання представника позивача, представник відповідача особисто визнав факт того, що на момент рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортний засіб DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , не знаходився у зоні габаритно-вагового контролю, що було зафіксовано на технічному записі судового засідання 07.02.2024 р. З наданих документів неможливо встановити, що місце здійснення рейдової перевірки, а саме: автошлях ТІ 620 с.Новоградівка (як зазначено у акті про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю №007134 від 29.08.2023 року та постанові про накладення адміністративного стягнення № 000691 від 25 вересня 2023 року) відповідає місцю, яке зазначене у направленні на рейдову перевірку №39/В від 21.09.2023 та щотижневому графіку №39/В/2023. ОСОБА_1 у правовідносинах з перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 28 серпня 2023 року участі не брав, оскільки передав право керування ОСОБА_2 на законних підставах, залишаючись при цьому власником транспортного засобу. Апелянт вказує, що інкриміноване йому адміністративне правопорушення у жодний з вищезазначених способів не зафіксовано, оскільки, як слідує з відповіді на адвокатський запит № 4466/33/23-23 від 26 жовтня 2023 року, оскаржувана постанова винесена за результатами розгляду акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю № 007134 від 29 серпня 2023 року, який оформлено за результатами здійснення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) відповідно до вимог Постанови № 1567. Вказує, що у даній справі за кермом транспортного засобу позивача знаходився не його власник, а інша особа - водій автомобільного перевізника, що підтверджується змістом товарно - транспортної накладної від 28 серпня 2023 року. Також, як слідує з відповіді на адвокатський запит від 15 грудня 2023 року №5221/5.4.1/23-23, 25 вересня 2023 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відеофіксація розгляду справи не здійснювалась. Позивач ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення не отримував, клопотання про відкладення розгляду справи до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області не надавав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті зазначає, що 29 серпня 2023 року посадовими особами Укртрансбезпеки на а/д Т1620 (біля с.Новоградівка, Одеський р-н, Одеська обл.) зупинено транспортний засіб «DAF/KRONE», державний номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , та шляхом візуального огляду зупиненого транспортного засобу виявлено ознаки порушення вагових нормативів транспортного засобу, у зв`язку з чим водію було запропоновано прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-15 Одеса-Рені-Бухарест 12 км.+125 м. (праворуч), однак водій відмовився.

Зазначає, що згідно листа Головного сервісного центру МВС України №31/19838-19200-2023 від 01 вересня 2023 року вказаний транспортний засіб з 25 травня 2019 по теперішній час зареєстрований на праві власності на позивача ОСОБА_1 .

Також вказує на те, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація щодо видачі на ім`я інших осіб тимчасового талону на право користування транспортним засобом.

Тобто, водій транспортного засобу не є відповідальною особою в спірному випадку, у зв`язку з чим виклик водія на розгляд справи взагалі не передбачений вимогами чинних нормативно-правових актів.

З огляду на зазначене, представник Державної служби України з безпеки на транспорті просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу другим відповідачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобілю «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтв НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а.с. 83-84).

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС України №31/19838-19200-2023 від 01 вересня 2023 року, додається до відзиву, автомобіль «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сідловий тягач, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , з 25 травня 2019 по теперішній час зареєстрований на праві власності на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), адреса: АДРЕСА_1 ; до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносилася інформація про належного користувача вказаного у запиті автомобіля в Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженому Постановою КМУ від 08 жовтня 2022 №1145; в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про видачу на ім?я інших осіб на зазначений автомобіль свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для поїздки за кордон чи тимчасового реєстраційного талону на право користування транспортним засобом (а.с. 90-91).

29 серпня 2023 року уповноваженою особою відповідача складено акт №007134 про відмову водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 від проходження огляду габаритно-вагового контролю (а.с. 22, 82).

29 серпня 2023 уповноваженою особою відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення №0002854, відповідно до якого 29 серпня 2023 року 00 год. 05 хв. громадянин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на а/д НОМЕР_8 біля с.Новоградівки не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на неземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків, оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП (а.с. 23, 81).

25 вересня 2023 року в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Золотарьовим С.Б. була винесена постанова №00691 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн. (а.с. 33, 78).

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 29 серпня 2023 року водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепу «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , які належать на праві власності позивачу, відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю чим порушив ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є власником вказаного транспортного засобу та спеціалізованого напівпричепу, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11 лютого 2015 №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст.19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються КМУ.

В пункті 1.3 Правил зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.4-1 Правил встановлено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Частиною 1 ст.14-3 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 3 ст.132-1 КУпАП встановлено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ст.229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135);

2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 1 ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 року у справі №640/27759/21 положення законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Відповідно до п.3 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого Постановою КМУ від 8 жовтня 2022 р. №1145, підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року №379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 року за № 123/18861, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Правовий висновок щодо оформлення тимчасового реєстраційного талону зробив Верховний Суд у справі №804/8740/16 від 20.12.2018, вказавши, що попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

У свою чергу, як було підкреслено вище, приписами ст.48 Закону №2344-ІІІ унормовано, що автомобільний перевізник повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Проте, на момент перевірки у водія не було тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб або копії договору оренди, що засвідчувало б факт перебування вантажного автомобіля в користуванні водія або у користуванні інших осіб чи підприємств.

Інформація, отримана на підставі реєстраційних документів на транспортні засоби є достатньою для встановлення особи перевізника. Зі вказаних документів вбачається, що транспортний засіб знаходився в користуванні позивача.

Таким чином, в даному випадку саме позивач, як власник спірного транспортного засобу, відповідно до ст.14-3 КУпАП несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 22.12.2021 року у справі № 420/3371/21.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд також не приймає як належний доказ копію товарно-транспортної накладної, у якій перевізником зазначений ОСОБА_2 , оскільки в установленому порядку до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомості про належного користувача вказаного транспортного засобу не вносились.

Докази того, що позивач, як власник транспортного засобу, вчиняв дії щодо внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

При цьому, судова колегія також не приймає до уваги посилання позивача на зупинення автомобіля за межами зони габаритно-вагового контролю, що виключає відповідальність за відмову у проходженні такого контролю, оскільки положення ч.3 ст.132-1 КУпАП не містять застережень щодо того, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутися саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.132-1 КУпАП, є позивач ОСОБА_1 , за яким зареєстровано транспортний засіб.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик