Справа № 200/4329/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 травня 2024 року

м. Київ

справа № 200/4329/23

адміністративне провадження № К/990/14080/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу адвоката Муфазалова Сергія Рашитовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 200/4329/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , начальника групи проведення службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів, що виразилася у порушенні ними абзаців першого, другого та третього пункту 1 розділу IV наказу Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» у службовому розслідуванні, призначеному на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 травня 2023 року № 137 у вигляді:

- недотримання вимог законодавства України вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення щодо військовослужбовця ОСОБА_1 ;

- нерозгляді клопотань позивача від 06 червня 2023 року та 08 липня 2023 року, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення;

- неознайомлення військовослужбовця ОСОБА_1 , стосовно якого проводиться службове розслідування, з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, представник позивача звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами.

Ухвалами Верховного Суду від 26 лютого 2024 року, від 18 березня 2024 року та від 08 квітня 2024 року касаційні скарги повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

12 квітня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» учетверте надійшла касаційна скарга адвоката Муфазалова Сергія Рашитовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 200/4329/23.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги представник скаржника в черговий раз указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №200/4329/23 є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Тобто обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Аналізуючи доводи представника скаржника, викладені у його касаційній скарзі, Верховний Суд установив, що адвокат Муфазалов Сергій Рашитович, насамперед, не конкретизував норму права, щодо якої сформовано висновок Верховного Суду, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, Суд повторно відхиляє аргументи представника позивача про невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі висновкам Верховного Суду сформованим у його постанові від 26 вересня 2019 року у справі №826/11164/16 (провадження К/9901/46334/18), оскільки правовідносини, що були предметом перегляду судом касаційної інстанції не є подібними до спірних правовідносин, насамперед за їхнім змістом.

Так, у справі №826/11164/16 предметом оскарження була бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягала у ненаданні відповіді на заяву позивача (стягувача у виконавчому провадженні) про надання йому інформації від 11 березня 2016 року у межах виконавчого провадження НОМЕР_1.

Натомість у цій справі позивач оскаржує дії відповідачів, що полягають у недотриманні, на його думку, процедури проведення службового розслідування, що виразилося, зокрема, у нерозгляді клопотань позивача та неознайомленні його з паперовим примірником акта службового розслідування.

При цьому судами попередніх інстанцій були відхилені доводи позивача стосовно того, що його клопотання повинні були розглянути відповідачами у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», та наголошено, що клопотання були заявлені під час службового розслідування, а тому відсутні підстави для застосування зазначеного закону, у зв`язку з цим відповідачі при розгляді клопотань повинені були керуватися виключно нормами, які регулюють порядок проведення перевірки.

Верховний Суд повторно зауважує, що представник заявника вже звертався із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій також посилався висновки Верховного Суду, викладені у справі № 826/11164/16.

Тобто Верховний Суд вже неодноразово надавав оцінку щодо заявленої скаржником підстави касаційного оскарження, проте представником позивача так і не враховано зауваження, викладені Верховним Судом в ухвалах від 18 березня 2024 року та від 08 квітня 2024 року, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом, оскільки скаржником знову подано касаційну скаргу, з підстав, що були перевірені та відхилені Верховним Судом.

Суд також звертає увагу на те, що лише посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їхнього застосування.

Мотиви, наведені представником скаржника, із загальним посиланням на правову позицію Верховного Суду висловлену у іншій справі, за відсутності належного обґрунтування, не є підставою для перегляду судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки доводи представника ОСОБА_1 зводяться до безсистемного наведення цитат із указаної постанови Верховного Суду без взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що є відмінними від спірних правовідносин у справі №826/11164/16.

Таке формальне посилання на іншу постанову Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявник не зазначив норму права, висновку Верховного Суду щодо застосування якої не враховано судами попередніх інстанцій, та не обґрунтував подібності правовідносин у інших справах, на які він посилається.

Крім того, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року вирішено здійснювати розгляд справи №200/4329/23 у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд також звертає увагу представника скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Проте жодної виняткової підстави, визначеної пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, адвокат Муфазалов Сергій Рашитович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , у касаційній скарзі в черговий раз не зазначив, а отже, Суд не має правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі лише з підстав, наведених відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Верховний Суд зауважує, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

За таких обставин Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Муфазалова Сергія Рашитовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 200/4329/23 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко