Справа № 160/4736/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 травня 2024 р.Справа № 160/4736/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Позивачка 20.02.2024 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати декларацію про готовність об`єкту до експлуатації серія ДП69 від 22.07.2019 року.

- скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на ім`я позивачки, що була проведена на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації серія ДП69 від 22.07.2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 р. позов залишено без руху та встановлено строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

20 березня 2024 року від позивачки надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в обґрунтування заяви позивачка зазначила, що позов заявлено про скасування декларації про готовність об`єкту до експлуатації серії ДП69 від 22.07.2019 року, зазначає, що під час розгляду цивільної справи 175/1780/22 було проведено судову будівельно-технічну експертизу домоволодіння, згідно висновку від 23.10.2023 року домоволодіння не може бути введене в експлуатацію за технічним станом через знаходження на момент дослідження на стадії незавершеного будівництва.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 р. продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

08 квітня 2024 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви до якої додано висновок судово будівельно-технічної експертизи від 23.10.2023 року.

Суд постановив ухвалу від 01.05.2024 р. про відкриття провадження у справі.

Оцінка викладених позивачем обставин справи та доказів не віднесена до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, і КАСУ не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, - до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2023 року по справі №990/114/23.

Дослідивши матеріали справи після відкриття провадження у справі, перевіривши доводи позовної заяви, суд виходить із такого.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. (така правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.11.2021 у справі №175/1571/15, від 27.03.2019 у справі №638/14011/16-ц, від 19.06.2019 у справі №826/5806/17, від 13.03.2019 у справі №202/30/17).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Суд встановив, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку загальною прощею 137,5 кв. м, житловою площею 90 кв. м. та житлового будинку загальною площею 85,9 кв. м, житловою площею 30,5 кв. м, з присадибними будівлями і спорудами, а саме: прибудова літ. Б1-1, літня кухня літ. В, вхід в погріб літ. Г, погріб, гараж літ. Д, вбиральня літ. Е, літній душ літ. Ж, навіс літ. З, споруди, замощення № 1-11.І.ІІ, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Підстава набуття права власності - декларація про готовність об`єкту до експлуатації серія ДП69 від 22.07.2019 року, замовник будівництва ОСОБА_1 .

Позивачка вказує, що під час розгляду цивільної справи призначено експертизу та у висновку від 23.10.2023 р. встановлено, що будинок не може бути введений в експлуатацію за своїм технічним станом через те, що перебуває на стадії незавершеного будівництва.

Таким чином, позивачка вважає, що житловий будинок загальною прощею 137,5 кв. м. на цей час взагалі є недобудованим та непридатним до житла, тому просить скасувати декларацію про готовність до експлуатації та реєстрацію права власності за нею не цей будинок.

Суд також встановив, що у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 175/1780/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Як вбачається з ухвал Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 р., 18.04.2023 року до Дніпропетровського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя, а саме на житловий будинок загальною площею 137,5 кв. м., житловою площею 90 кв. м. та 1/2 частку на житловий будинок загальною площею 85,9 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м. з присадибними будівлями і спорудами, а саме: прибудова літ. Б1-1, літня кухня літ. В, вхід у погріб лід. Г, погріб літ. ПГ, гараж літ. Д, вбиральня літ. Е, літній душ літ. Ж, навіс літ. З, споруди, замощення № 1-11, І, ІІ, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1 га з цільовим призначенням для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:046:0026.

Представником відповідача адвокатом Нестеченко Д.С. заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, яке обґрунтовано тим, що згідно позиції позивача спірне майно, а саме житловий будинок загальною прощею 137,5 кв. м, житловою площею 90 кв. м та житловий будинок загальною площею 85,9 кв. м, житловою площею 30,5 кв. м, з присадибними будівлями і спорудами, а саме: прибудова літ. Б1-1, літня кухня літ. В, вхід в погріб літ. Г, погріб, гараж літ. Д, вбиральня літ. Е, літній душ літ. Ж, навіс літ. З, споруди, замощення № 1-11.І.ІІ, що розташовані на земельній ділянці площею 0,1 Га, за адресою: АДРЕСА_1 , було побудовано в період з 13.03.2019 року по 09.07.2019 року. Відповідач у свою чергу зазначає, що спірне нерухоме майно було збудовано в період з 2005 по 2010 роки, а частина з нього є недобудованим та непридатним для проживання та експлуатації.

Отже, зі встановлених обставин можна зробити висновок, що позивачка оскаржує декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яка вже реалізована, оскільки на її підставі вже зареєстроване право власності за позивачкою. Крім того, позивачка оскаржує реєстрацію за собою права власності на майно на підставі цієї декларації.

При цьому, майно, реєстрацію права власності на яке оскаржує позивачка, є предметом приватноправового спору у цивільній справі про поділ майна подружжя.

Відтак, характер правовідносин, з яких виник спір, свідчить, що існує спір про право, оскільки позивачка не стільки оскаржує дії суб`єкта владних повноважень при реалізації ним владних управлінських функцій, скільки оскаржує та просить скасувати своє право власності на майно, щодо якого існує спір про його поділ.

Отже, цей спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин суд доходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі, у зв`язку з чим клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає розгляду.

Керуючись ст. 238, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Провадження у справі № 160/4736/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Савченко