Справа № 380/21345/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Львівсправа № 380/21345/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі оперативно-тактичного угруповання «Лиман», військової частини НОМЕР_1 -ІІ про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Міністерства оборони України в особі оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (Відповідач-1), військової частини НОМЕР_1 -ІІ (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 4 наказу командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 «Про результати службового розслідування» від 09 лютого 2023 року № 10дск;

- витребувати у відповідача матеріали службового розслідування, на підставі яких винесений наказ «Про результати службового розслідування» від 09 лютого 2023 року № 10дск командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28 лютого 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , призначений на посаду заступника командира НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони з морально-психологічного забезпечення; за час проходження військової служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався та має бездоганний послужний список. Однак пунктом 4 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування» (далі також оскаржуваний/спірний наказ) за порушення вимог, визначених абзацом другим статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацом другим статті 11, статтею 16, статтею 59, абзацом першим статті 107, абзацом шостим статті 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на підставі статей 5, 8, 45, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Позивач не погоджується з пунктом 4 зазначеного наказу, уважає його необґрунтованим та протиправним із таких підстав.

Оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не містить відомостей про те, яке саме порушення військової дисципліни він вчинив чи допустив, у ньому не зазначено, що позивач мав зробити, а чого не зробив, відсутні належні та допустимі докази вчиненого дисциплінарного проступку. Відсутність у спірному наказі посилань на конкретні порушення військової дисципліни унеможливлює оцінювання підставності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Жодних порушень військової дисципліни позивач не вчиняв, а відтак відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Військова частина НОМЕР_2 якісно та своєчасно виконувала всі поставлені бойові завдання. Позивач, як заступник командира з морально-психологічного забезпечення, в умовах участі в бойових діях провів належну роботу з організації морально-психологічного стану особового складу, адже за час перебування в зоні бойових дій не було жодних відмов військовослужбовців від участі у виконанні бойових завдань, відсутні скарги, відеозаклики, пости у фейсбуці на неналежну організацію роботи частини. Незважаючи на складну ситуацію на фронті бойових дій та надзвичайно некомфортні умови перебування, тривалу розлуку з родинами, у військовій частині не було зафіксовано жодного випадку самогубства чи самоушкодження військовослужбовців. Викладені факти беззаперечно доводять, що позивач повністю та належно виконав вимоги Статутів. Навпаки мотивація військовослужбовців, розуміння необхідності участі в бойових діях завжди була, є та буде, і в цьому заслуга всього керівництва військової частини, яке з розумінням ставилося до потреб військовослужбовців та поставлених завдань, які успішно реалізовувались. Ураховуючи викладене, позивач уважає, що не вчиняв жодних дій чи бездіяльності, які б свідчили про неналежне невиконання вимог військової дисципліни чи нормативних актів, а відтак відсутні підстави для застосування до нього будь-якого заходу дисциплінарного стягнення.

Також позивач звертає увагу на допущення відповідачем низки процесуальних порушень, що також є підставою для скасування оскаржуваного наказу, зокрема: неознайомлення позивача із підставами призначення службового розслідування стосовно неналежного виконання ним службових обов`язків на посаді заступника командира з морально-психологічного забезпечення; недоведення наказу (витяг з наказу) про притягнення позивача до відповідальності у частині, що його стосується, під підпис із зазначення дати доведення; неознайомлення позивача з правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, ненадання йому можливості ознайомитись з актом службового розслідування.

Позивач зауважує, що був позбавлений можливості давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування осіб, яким відомо про обставини, що стосуються правопорушення, порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, інших матеріальних носіїв інформації, висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових осіб, які його проводять. Також стверджує, що взагалі не був опитаний, незважаючи на те, що стосовно нього проводилось службове розслідування.

Саме тому позивач просить адміністративний позов задовольнити повністю визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування».

16 жовтня 2023 року (вх. № 78309 від 16 жовтня 2023 року) Міністерство оборони України подало відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач безпідставно залучив Міністерство оборони України як відповідача у цій справі, оскільки: позивач особисто зі скаргами, заявами та зверненнями до Міністерства оборони України не звертався; ніхто з посадових осіб Міністерства оборони України права та свободи позивача не порушував; оперативно-тактичне угруповання «Лиман» не є структурним (підпорядкованим) підрозділом Міністерства оборони України; позивач оскаржує наказ оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке підпорядковується командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, а надалі Генеральному штабу Збройних Сил України, а не Міністерству оборони України; жодних вимог до Міністерства оборони України позивач не заявляє; позивач не зазначає, на яких підставах Міністерство оборони України належить залучити до участі в цій справі; судове рішення у зазначеній справі не може вплинути на права та обов`язки Міністерства оборони України. Отже, залучення Міністерства оборони України до участі у розглядуваній справі, як відповідача, є необґрунтованим. Крім цього, матеріалів службового розслідування щодо позивача Міністерство оборони України у своєму розпорядженні не має.

Зважаючи на викладене, в задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

23 жовтня 2023 року (вх. № 79975 від 23 жовтня 2023 року) та 07 грудня 2023 року (вх. № 94513 від 07 грудня 2023 року) військова частина НОМЕР_1 -ІІ подала відзиви на позовну заяву (аналогічні за змістом), які обґрунтовані тим, що оперативно-тактичне угруповання «Лиман» є тимчасово утвореним органом управління угрупованням військ без юридичної адреси та не наділене повноваженнями юридичної особи і нездатне від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, тобто бути позивачем або відповідачем у суді. Зазначає, що витребувані судом докази, а саме копії матеріалів службового розслідування, на підставі яких виданий оскаржуваний наказ, сформовані в справу 10, том 1 надіслані до Галузевого архіву Міністерства оборони України, яка прийнята ним за Актом № 504-р від 09 жовтня 2023 року. Отже, залучати до участі в адміністративній справі як відповідача оперативно-тактичне угруповання «Лиман» недоцільно, оскільки воно не володіє та не є розпорядником інформації, яка є предметом цього спору.

Зважаючи на викладене, в задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 15 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2023 року заяву представника позивача від 25 вересня 2023 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду та поновлено його; відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; витребувано у Міністерства оборони України в особі оперативно-тактичного угруповання «Лиман» належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування, на підставі яких виданий наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування».

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року клопотання представника відповідача від 16 жовтня 2023 року про заміну первісного відповідача на належного задоволено частково; залучено військову частину НОМЕР_1 -ІІ до участі у справі як другого відповідача; витребувано у військової частини НОМЕР_1 -ІІ належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування, на підставі яких виданий наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування».

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року витребувано у Галузевого державного архіву Міністерства оборони України належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування, на підставі яких виданий наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується майора ОСОБА_1 .

Витребувані докази надійшли від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України до суду 04 квітня 2024 року (вх. № 17дск/24 від 04 квітня 2024 року).

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 30 березня 2016 року Головним правлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 28 серпня 2023 року № 736КСП майор ОСОБА_1 перебуває не військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 28 лютого 2022 року до сьогодні.

У періоди з 28 квітня 2022 року по 28 серпня 2022 року, з 10 вересня 2022 року по 03 березня 2023 року, з 04 липня 2023 року по 20 липня 2023 року, з 09 серпня 2023 року до сьогодні майор ОСОБА_1 брав та бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території Донецької, Луганської, Запорізької областей, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 28 серпня 2023 року № 737КСП.

Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (зі змінами), на підставі наказу командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 25 січня 2023 року № 5дск «Про призначення службового розслідування» комісія у складі: голова комісії начальник відділу морально-психологічного забезпечення заступник командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковник ОСОБА_3 , члени комісії: начальник військово-медичної групи оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковник медичної служби ОСОБА_4 , старший офіцер групи управління резервами, відновлення боєздатності та узагальнення бойового досвіду оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітан І рангу ОСОБА_5 , офіцер оперативної групи Військової служби правопорядку оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майор ОСОБА_6 , провела службове розслідування з метою встановлення причин і умов, що сприяли неналежному виконанню посадовими особами НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони ( НОМЕР_3 об ТрО) НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони ( НОМЕР_4 обр ТрО) службових (функціональних) обов`язків в частині підтримання належного стану боєздатності батальйону, а також встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За результатами проведеного службового розслідування 07 лютого 2023 року складено Акт службового розслідування (м. Краматорськ), який підписаний головою та членами комісії.

Згідно з висновками цього акта заступник командира 62 об ТрО з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_1 неналежно виконує службові обов`язки, що, своєю чергою, збільшило навантаження на особовий склад та знизило бойову готовність батальйону до рівня, який не дозволяє повною мірою виконувати визначені завдання.

Так, встановлено, що заступник командира НОМЕР_3 об ТрО з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_1 будь-яких заходів щодо військовослужбовців, які були зараховані до категорій «критичний МПС» або «не можуть виконувати завдання за морально-психологічним станом», не організовує та не вживає.

До виконання завдань такі військовослужбовці не залучаються, контроль за включенням та виключенням військовослужбовців до вищезазначених категорій не здійснюється.

Вищевказане призвело до різкого збільшення в доповідях командира 62 об ТрО кількості особового складу, не спроможного виконувати завдання за призначенням та зарахованих командуванням до категорій «критичний МПС» або «не можуть виконувати завдання за морально-психологічним станом» з подальшим наданням доповідей старшому командуванню щодо небоєздатності всього батальйону.

Водночас відповідно до доповідей командира НОМЕР_3 об ТрО та командирів підрозділів в підрозділах військовослужбовці, які відмовляються від виконання завдань, відсутні взагалі або на мінімальному рівні (2 особи).

Також встановлена відсутність роботи командира 62 об ТрО з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_1 щодо виявлення військовослужбовців, які ухиляються від виконання обов`язків, посилаючись на незадовільний стан здоров`я або низький рівень морально-психологічного стану та подальшої роботи з ними.

Неправомірні дії заступника командира НОМЕР_3 об ТрО 103 обр ТрО з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_1 полягають в неналежному виконанні службових обов`язків, визначених абзацом першим статті 107 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині відповідальності за морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, а також абзацу шостого статті 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині обов`язку проводити роботу, спрямовану на якісне виконання завдань бойової підготовки, бойових завдань, підвищення боєздатності батальйону, поліпшення морального стану особового складу.

Своїми діями заступник 62 об ТрО 103 обр ТрО з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_1 порушив вимоги таких нормативно-правових актів:

абзацу другого статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо обов`язку додержуватися законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів;

абзацу другого статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися законів України;

статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою;

статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині зобов`язання командира (начальника) встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, а також показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників);

абзацу першого статті 107 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині відповідальності за морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань;

абзацу шостого статті 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині обов`язку проводити роботу, спрямовану на якісне виконання завдань бойової підготовки, бойових завдань, підвищення боєздатності батальйону, поліпшення морального стану особового складу.

За порушення абзацу другого статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу другого статті 11, статті 16, статті 59, абзацу першого статті 107, абзацу шостого статті 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заступник 62 об ТрО 103 обр ТрО з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на вказане запропоновано притягнути заступника командира НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

09 лютого 2023 року командир оперативно-тактичного угруповання «Лиман» видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 10дск «Про результати службового розслідування», пунктом 4 якого за порушення вимог, визначених абзацом другим статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, щодо обов`язку додержуватися законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, абзацом другим статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо обов`язку кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися законів України, статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання командира (начальника) встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, а також показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), абзацом першим статті 107 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині відповідальності за морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, абзацом шостим статті 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині обов`язку проводити роботу, спрямовану на якісне виконання завдань бойової підготовки, бойових завдань, підвищення боєздатності батальйону, поліпшення морального стану особового складу, на підставі статей 5, 8, 45, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступника командира НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Уважаючи пункт 4 зазначеного наказу відповідача протиправним та таким, що його належить скасувати, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності пункту 4 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно із частиною другою цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом частин першої, другої статті 17 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут внутрішньої служби, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно з абзацами першим, другим статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За правилами статті 59 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності.

Відповідно до частини першої статті 107 Статуту внутрішньої служби заступник командира батальйону (корабля 3 рангу) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, бойових завдань, повсякденної діяльності батальйону (корабля), за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців роти, їх соціальний захист.

Згідно з абзацами, першим, шостим статті 108 Статуту внутрішньої служби Заступник командира батальйону (корабля 3 рангу) з морально-психологічного забезпечення зобов`язаний проводити роботу, спрямовану на якісне виконання завдань бойової підготовки, бойових завдань, підвищення боєздатності батальйону (корабля), зміцнення єдиноначальності, поліпшення морального стану особового складу.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України (стаття 1 Дисциплінарного статуту).

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

За змістом статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до частин першої-третьої статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

За змістом статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Види дисциплінарних стягнень, що накладаються на військовослужбовців, визначені статтею 48 Дисциплінарного статуту, одним із яких є попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби) (пункт «ґ»).

Згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами першою, третьою, сьомою статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту дає підстави дійти висновку про те, що військовослужбовець повинен бездоганно і неухильно дотримуватись порядку і правил, які встановлені Дисциплінарним статутом, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Водночас за неналежне виконання службових обов`язків військовослужбовець може бути притягнений у встановленому порядку до дисциплінарної відповідальності.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 380/12332/20.

У постанові від 30 квітня 2024 року у справі № 420/17256/22 Верховний суд відзначив, що вирішальним під час накладення дисциплінарної відповідальності за скоєний військовослужбовцем проступок є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступінь вини, попередня поведінка порушника, а однією із обставин, які потрібно довести, є вина особи в невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або висновку службового розслідування.

Частиною сьомою статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 608).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку).

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (пункт 13 розділу ІІІ Порядку № 608).

Згідно з пунктом 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

За змістом пункту 2 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема:

запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування)

отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).

За змістом пунктів 5, 6 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктом 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (пункт 4 розділу VІ Порядку № 608).

Суд встановив, що за результатами службового розслідування, проведеного з метою встановлення причин і умов, що сприяли неналежному виконанню посадовими особами 62 об ТрО 103 обр ТрО службових (функціональних) обов`язків в частині підтримання належного стану боєздатності батальйону, а також встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб складено акт службового розслідування від 07 лютого 2023 року, на підставі якого командир оперативно-тактичного угруповання «Лиман» видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування», пунктом 4 якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Згідно з висновками цього службового розслідування заступник командира 62 об ТрО з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_1 неналежно виконує службові обов`язки, що, своєю чергою, збільшило навантаження на особовий склад та знизило бойову готовність батальйону до рівня, який не дозволяє повною мірою виконувати визначені завдання. Встановлено, що заступник командира НОМЕР_3 об ТрО з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_1 будь-яких заходів щодо військовослужбовців, які були зараховані до категорій «критичний МПС» або «не можуть виконувати завдання за морально-психологічним станом», не організовує та не вживає. До виконання завдань такі військовослужбовці не залучаються, контроль за включенням та виключенням військовослужбовців до вищезазначених категорій не здійснюється. Вищевказане призвело до різкого збільшення в доповідях командира 62 об ТрО кількості особового складу, не спроможного виконувати завдання за призначенням та зарахованих командуванням до категорій «критичний МПС» або «не можуть виконувати завдання за морально-психологічним станом» з подальшим наданням доповідей старшому командуванню щодо небоєздатності всього батальйону. Водночас відповідно до доповідей командира НОМЕР_3 об ТрО та командирів підрозділів в підрозділах військовослужбовці, які відмовляються від виконання завдань, відсутні взагалі або на мінімальному рівні (2 особи). Також встановлена відсутність роботи командира 62 об ТрО з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_1 щодо виявлення військовослужбовців, які ухиляються від виконання обов`язків, посилаючись на незадовільний стан здоров`я або низький рівень морально-психологічного стану та подальшої роботи з ними.

Водночас у матеріалах службового розслідування наявні письмові пояснення позивача, в яких він по суті поставлених йому запитань пояснює таке.

На сьогодні «морально-психологічний стан особового складу військової частини оцінюється як незадовільний, критичного, коефіцієнт МПС становить 0.5».

За твердженням позивача на низький рівень МПС військової частини впливають великі втрати особового складу (загибель, поранення, хвороби тощо), погодні умови (температура повітря досягала -19 градусів Цельсія), фізичне та моральне виснаження, відсутність броньованої техніки для здійснення ротації та евакуації поранених, відсутність вогневої підтримки, неможливість обладнання фортифікаційних споруд на позиціях, відсутність відповідного озброєння для виконання поставлених задач, відсутність особового складу, як наслідок відчуття того, що військовослужбовців покинуті «напризволяще», недостатня підготовленість особового складу до постійних бойових зіткнень з ворогом.

Відзначає, що на МПС особового складу військової частини вплинуло те, що 09 січня 2023 року на підсилення позицій прибуло 40 військовослужбовців військової частини НОМЕР_6 , однак на дві позиції не заступили впродовж 3-х днів, як наслідок на позиції вибули кухарі, діловоди, розвідники, мінометники та офіцери управління, на деяких позиціях військовослужбовці перебували від 3-х до 5-ти діб, оскільки не було їх на кого поміняти. Командування та особовий склад військової частини, мотивували це тим, що їм необхідний час для вирішення побутових питань, хоча позивач особисто їм знайшов приміщення для проживання.

На думку позивача, особовий склад військової частини НОМЕР_6 взагалі би не виконав бойове розпорядження, якби з ним не була проведена робота щодо підняття МПС ним, заступником командувача ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з МПЗ, заступником командира військової частини НОМЕР_7 та заступником командира військової частини НОМЕР_6 .

Також постійне перебування особового складу військової частини в районі виконання завдань за призначенням з 28 квітня 2022 року (а частина особового складу з 11 березня 2022 року виконувала завдання в зведеному батальйоні), неодноразова зміна бойових позицій та району виконання бойових задач, особовий склад не розуміє раціональність прийняття рішень вищим командуванням, перепідпорядкування військової частини іншому підрозділу.

Позивач стверджує, що особисто кожен день про наведене вище доповідав командиру військової частини, про що щоденно відображено в позатермінових донесеннях на адресу командира військової частини НОМЕР_7 та рапортами на командира ОТУ лиман від 24 січня 2023 року №№ 6, 7.

Відзначає, що ним та командуванням військової частини постійно (щоденно проводиться робота спрямована на підвищення МПС особового складу в підрозділах, а саме проводиться робота, спрямована на якісне виконання бойових завдань, підвищення боєздатності зміцнення єдиноначальності, поліпшення морального стану особового складу шляхом проведення особистих та загальних бесід, доведення випадків героїзму військовослужбовців батальйону та інших військових частин).

Вважає, що під час скерування військової частини в оперативне управління військової частини НОМЕР_7 та визначенні рубежів оборони (10 вогневих позицій) не враховано можливі психогенні, санітарні та безповоротні втрати серед особового складу. З урахуванням бойової обстановки на якість виконання завдань, на особовий склад впливали такі стрес-фактори, які негативно впливають на якість виконання поставлених завдань, які призвели до психогенних втрат: загроза життю або поранення (вплив НЗФ, ДРГ, РОВ); відчуття небезпеки; новизна, непередбаченість обстановки; підвищення службового навантаження; особливості місцевості, вплив погодних умов. Визначені вище фактори викликали у військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 : негативні психічні стани (психічна демобілізація; психогенний шок; афективні реакції, конфліктність; надмірна або недостатня «передстартова»).

Також в акті службового розслідування від 07 лютого 2023 року описані пояснення підполковника ОСОБА_7 , згідно з якими ним особисто та його 3КБ з МПЗ майором ОСОБА_1 постійно проводиться робота, спрямована на підвищення МПС особового складу.

Однак вищевказані пояснення майора ОСОБА_1 та підполковника ОСОБА_7 належно не оцінені командиром оперативно-тактичного угруповання «Лиман» під час прийняття оскаржуваного наказу, зокрема стосовно твердження позивача (а також і підполковника ОСОБА_7 ) про те, що як ним, так і командуванням військової частини постійно (щоденно проводиться робота спрямована на підвищення МПС особового складу в підрозділах, а саме проводиться робота, спрямована на якісне виконання бойових завдань, підвищення боєздатності зміцнення єдиноначальності, поліпшення морального стану особового складу шляхом проведення особистих та загальних бесід, доведення випадків героїзму військовослужбовців батальйону та інших військових частин).

Фактично ж висновки службового розслідування ґрунтуються лише на поясненнях майора ОСОБА_1 та підполковника ОСОБА_7 , проте у виключно у тій частині, що стосується констатації ними факту незадовільного, критичного морально-психологічного стану військової частини станом на дату надання пояснень.

Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Однак умови та причини, що спричинили до такого стану, ступінь вина позивача з урахуванням наданих ним пояснень щодо факторів, які впливають на на низький рівень МПС військової частини та не залежать від нього, взагалі не досліджені.

Також суд враховує службову характеристику позивача від 07 лютого 2023 року, згідно із текстом якої за час проходження служби він зарекомендував себе позитивно як дисциплінований добросовісний військовослужбовець, здатний визначити головні напрямки в роботі та зосередити на них свою увагу. У професійному відношенні підготовлений на високому рівні. Майор ОСОБА_1 продуктивно використовує свій досвід роботи, вміє правильно розподілити свій час та сили на виконання дорученої справи, в екстремальній ситуації орієнтується миттєво, швидко приймає оптимальні рішення. Не рахується з особистим часом, інтереси служби ставить вище власних. На критику реагує правильно, уміє нести відповідальність за прийняті рішення та свої вчинки. За характером врівноважений, витриманий та розсудливий. У спілкуванні ввічливий та тактовний, вміє уважно вислухати співрозмовника і викликати його на відвертість. Користується заслуженим авторитетом серед особового складу. Службою в Збройних Силах України дорожить. Відданий справі служіння українському народові. Фізично розвинутий, до носіння військової форми ставиться з повагою. Здатний переносити психофізичні навантаження та труднощі служби, службову та державну таємницю зберігати вміє.

Отже, службова характеристика позивача є виключно позитивною, а відтак свідчить про його попередню бездоганну поведінку та відповідальне ставлення до військової служби.

До того ж згідно з висновком цієї службової характеристики майор ОСОБА_1 відповідає займаній посаді, а відповідно до рекомендацій доцільно залишити його на займаній посаді.

Суд також зауважує, що обираючи до позивача вид дисциплінарного стягнення відповідач не врахував відсутність у позивача дисциплінарних стягнень на момент його накладення.

Підсумовуючи викладене вище, суд резюмує, що з огляду на характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступінь вини та попередню поведінку позивача, суд уважає, що застосоване командиром оперативно-тактичного угруповання «Лиман» до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність є надмірно суворим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо тверджень позивача про допущення відповідачами низки процесуальних порушень, що також є підставою для скасування пункту 4 оскаржуваного наказу, зокрема: неознайомлення із підставами призначення службового розслідування стосовно неналежного виконання ним службових обов`язків на посаді заступника командира з морально-психологічного забезпечення; недоведення наказу (витяг з наказу) про притягнення позивача до відповідальності у частині, що його стосується, під підпис із зазначення дати доведення; неознайомлення з правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, ненадання йому можливості ознайомитись з актом службового розслідування, суд зазначає таке.

За змістом вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Однак доказів доведення оскаржуваного наказу до позивача у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення відповідачами не надано, як і не надано акта, засвідченого підписами не менше двох свідків, у разі відмови позивача поставити свій підпис про ознайомлення з наказом.

Тому доводи позивача у цій частині суд визнає слушними.

Стосовно ж тверджень позивача про допущення відповідачами інших вищезгаданих процесуальних порушень, суд зазначає, що в матеріалах службового розслідування наявні бланк отримання пояснень від 26 січня 2023 року та письмові пояснення майора ОСОБА_1 , які відібрані у нього у зв`язку з проведенням службового розслідування.

Так, згідно з бланком отримання пояснень від 26 січня 2023 року, на якому міститься власноручний підпис позивача, до майора ОСОБА_1 доведено:

положення статті 63 Конституції України та роз`яснено, що він не несе відповідальності за відмову давати пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

права та обов`язки осіб, що визначені у Порядку № 608;

підстави проведення службового розслідування.

Отже, про факт та підстави проведення службового розслідування стосовно себе, про свої права та обов`язки під час його проведення, позивач був належним чином повідомлений.

Тому покликання позивача на те, що він був позбавлений можливості давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування осіб, яким відомо про обставини, що стосуються правопорушення, порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, інших матеріальних носіїв інформації, висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових осіб, які його проводять, не знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а тому відхиляються судом.

Помилковим є також твердження позивача про те, що він взагалі не був опитаний, незважаючи на те, що стосовно нього проводилось службове розслідування, оскільки таке твердження спростовується наявними у матеріалах службового розслідування та долученими до справи копіями бланку отримання пояснень від 26 січня 2023 року та безпосередньо письмових пояснень майора ОСОБА_1 .

Тож з урахуванням встановлених обставин справи та викладених правових положень суд доходить висновку, що оскаржуваний пункт 4 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність», не відповідає критеріям правомірного та обґрунтованого рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, тому його належить визнати протиправним та скасувати.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачував, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України в особі оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168), військової частини НОМЕР_1 -ІІ ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» (з адміністративно-господарської діяльності) від 09 лютого 2023 року № 10дск «Про результати службового розслідування».

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 02 травня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна