Справа № 733/617/24
Суддя: Овчарик В. М.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/22/24
Єдиний унікальний №733/617/24
Рішення

Іменем України

02 травня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.

за участю секретаря Ткаченко В.М. та

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в обгрунтування якого вказав, що постановою серії ЕНА № 1666875 від 15 березня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП з накладенням адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до даної постанови 15 березня 2024 року о 20 год. 37 хв. у с. Кіпті Дорога М01 97км ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог вказує на безпідставність прийняття спірної постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 121 КУпАП, посилаючись на те, що його автомобіль марки Volkswagen не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки відноситься до типу легкових автомобілів, які використовуються для власних потреб. З урахуванням викладеного позивач просить скасувати вказану вище постанову та закрити провадження по справі.

Ухвалою судді від 25 березня 2024 року відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.12).

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року замінено неналежного відповідача Головне управління Національної поліції в Чернігівській області на належного Управління патрульної поліції в Чернігівській області (а.с.20-21).

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року до участі у справі залучено співвідповідача Департамент патрульної поліції (а.с. 55-56).

19 квітня 2024 року від Управління патрульної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 32-42), відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав. Так. у результаті зупинки та перевірки документів було винесено постанову серії ЕНА № 1666875 від 15 березня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП з накладенням адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначено постановою КМУ від 30.01.2012 р. № 137. Згідно п. 3 даного Порядку періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 т, причепів до них із строком експлуатації більше двох років кожні два роки. В реєстраційній картці транспортного засобу з бази даних Національної автоматизації інформаційної системи «НАІС» зазначені наступні дані: номер та серія знака НОМЕР_1 , марка та модель VOLKSWAGEN 2DX0AE0 рік випуску 2006, тип тз кузова ФУРГОН, код типу тз ВАНТАЖНИЙ, повна маса тз 3,5 тонни. Оскільки вищевказаний транспортний засіб відноситься до категорії ВАНТАЖНИЙ з вантажопідйомністю 3,5 т, він повинен проходити обов`язковий технічний контроль кожні 2 роки. Крім цього, згідно характеристик, вказаних у свідоцтві про реєстрацію на транспортний засіб та інформації з картки транспортного засобу з бази даних «НАІС», автомобіль позивача підпадає під категорію N1 (КТЗ, призначені для перевезення вантажів, максимальна маса яких не перевищує 3,5 т), яка входить до категорії вантажних автомобілів N (самохідні КТЗ, що мають не менше ніж 4 колеса і призначені для перевезення вантажів). Додатково повідомляє, що категорія «В» надає право керувати автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3,5 т, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми. При цьому визначення категорії не здійснюється на підставі класифікації за вантажними чи легковими, а керується їх характеристиками. А тому посилання ОСОБА_1 на те, що маючи посвідчення водія категорії «В» можливо лише керувати легковими автомобілями, є безпідставними. Також відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач є фізичною особою-підприємцем (роздрібна торгівля). Даний факт підтверджується також відеозаписом, згідно якого під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 пропонував надати для перевірки накладні на товар, який він перевозив. Всі транспортні засоби, які використовуються у підприємницькій діяльності, пов`язаною з отриманням прибутку, як вантажні з повною масою 3,5 т, так і легкові тз, згідно Порядку № 137 зобов`язані проходити ОТК кожні два роки. Факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП підтверджується також відеозаписом із фіксацією вчиненого останнім порушення вимог Правил дорожнього руху України, на якому підтверджено відсутність обов`язкового технічного контролю транспортного засобу. Працівник поліції діяв у відповідності до діючого законодавства, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, постанова є правомірною та законною, а тому, враховуючи вищенаведене, в позові просить відмовити.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив задовольнити його із зазначених у ньому підстав, при цьому зазначив, що автомобіль використовує у власних цілях без мети отримання прибутку, який на балансі підприємства не стоїть.

Представник відповідача та співвідповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та заперечувала щодо задоволення позову з підстав, викладених у письмовому відзиві, поданого 15 квітня 2024 року, який просила врахувати при розгляді справи.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальойону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Бабієм В.В. 15 березня 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1666875, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у сумі 340 грн (а.с. 5).

У даній постанові зазначено, що 15 березня 2024 року о 20-32 годині у с. Кіпті Дорога М01 97км ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN, д. н.з. НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б ПДР України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 вказаного Закону передбачено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 ( далі-ПДР).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху; не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною третьою статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.3 (б) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Приписами статті 29 Закону України « Про дорожній рух» також встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до статті 33 Закону України « Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до вимог частини першої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

У той же час, за змістом частини другої вказаної статті обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України.

За змістом частини шостої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів ( незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить - кожні два роки.

Частиною восьмою статті 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 (далі - Порядок № 137).

Відповідно до пункту 1 Порядку №137 порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Таким чином, обов`язковий технічний контроль кожні два роки проходять транспортні засоби, зокрема, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, із строком експлуатації більше двох років.

У статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, наведено основні терміни. Зокрема, вказано, що: автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт; автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб); автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Частиною першою статі 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо) ; при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вантажним автомобілем є колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Такі транспортні засоби незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, які знаходяться в експлуатації понад два роки, підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, власником є ОСОБА_3 , по типу є фургоном, повна маса якого складає 3500 кг, маса без навантаження 1952 кг, зареєстрований 15.10.2010 року (а.с. 10).

З доданої до матеріалів справи Реєстраційної картки транспортного засобу з бази даних Національної автоматизації інформаційної системи «НАІС» вбачаються наступні дані ТЗ: номер та серія знака НОМЕР_1 , марка та модель VOLKSWAGEN, рік випуску 2006, тип тз кузова ФУРГОН, код типу тз 2 ВАНТАЖНИЙ, повна маса тз 3,5 тонни (а.с. 45).

Враховуючи вищевказане, оскільки даний транспортний засіб відноситься до категорії ВАНТАЖНИЙ з вантажопідйомністю 3,5 т, він повинен проходити обов`язковий технічний контроль кожні 2 роки.

Тобто автомобіль позивача, 2006 року випуску, зареєстрований у 2010 році, до жодної з категорій, зазначених у частині другій статті 35 Закону України «Про дорожній рух», не належить, оскільки є вантажним автомобілем, строк експлуатації якого становить більше 2 років, а тому відповідно до наведених вимог частини шостої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Порядку підлягає обов`язковому технічному контролю кожних два роки.

Посилання позивача на ту обставину, що його автомобіль віднесений до легкових автомобілів, який він використовує у власних цілях без мети отримання прибутку чи здійснення комерційної діяльності, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю, є власним тлумаченням позивачем вказаних норм матеріального права і не спростовує висновків суду щодо обов`язковості проходження технічного контролю.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, видно, що на ньому зафіксовано як 15.03.2024 року ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 , та зупинившись, на пропозицію поліцейського надати підтвердження проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю, відповів, що він такого документа не має, оскільки його транспортний засіб не підлягає такому контролю.

Таким чином, обставини, викладені в постанові серії ЕНА № 1666875 від 15.03.2024 року, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, ОСОБА_1 керував транспортним, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив пункт 31.3 (б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 121 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин суд вважає, що рішення працівника поліції про винесення постанови стосовно позивача є правомірним, винесеним з дотриманням вимог статей 245, 280 КУпАП, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в діях позивача порушення пункту 31.3 (б) ПДР та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини третьої статті 121 КУпАП.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 25, 77, 242, 243, 244, 245, 246, 262, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернігівській області, місце розташування: вул. Громадська, 66, м. Чернігів.

Співвідповідач: Департамент патрульної поліції, місце розташування: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 02 травня 2024 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик