Справа № 360/193/24
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 травня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/193/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Лиштви Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2024 року до Луганського окружного адміністративного надійшов адміністративний позов адвоката Лиштви Юрія Васильовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням взяття безпосередньої участі у бойових діях, а саме за 28 днів виконання бойового завдання за лютий 2023 року та за 29 днів виконання бойового завдання за березень 2023 року;

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням взяття безпосередньої участі у бойових діях, а саме за 28 днів виконання бойового завдання за лютий 2023 року та за 29 днів виконання бойового завдання за березень 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 .

У період часу з 03.02.2023 по 21.02.2023, з 22.02.2023 по 02.03.2023, з 03.03.2023 по 31.03.2023 позивач згідно з отриманими бойовими розпорядженнями командира НОМЕР_3 Обр ТрО з розвідки від 03.02.2023 №1/953, від 22.02.2023 №1/1667, від 03.03.2023 № 1/2034 в складі військової частини НОМЕР_4 виконував вказані бойові розпорядження в районах оборони НОМЕР_3 обр ТрО та безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Однак, за спірний період виплата додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки вона порушує права та соціальні гарантії позивача.

12 квітня 2024 року від Військової частини НОМЕР_1 через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що під час прийняття відповідних рішень (наказів) щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, відповідач керувався положеннями нормативно-правових актів, які на момент виникнення спірних правовідносин регулювали порядок нарахування та виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, а саме:

пунктом 1 Постанови № 168 в редакції постанови від 20 січня 2023 року № 43, чинної з 21 січня 2023 року;

розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, в редакції наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 177/39233, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 лютого 2023 року (далі - Порядок № 260) та впорядковано окремим дорученням Міністра оборони України від 06 березня 2023 року № 5718/з, методичними рекомендаціями, затвердженими заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02 березня 2023 року № 346/345.

Відповідач зазначає, що право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, передбаченої Постановою № 168, не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Постанова № 168 містить загальні умови отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, а саме: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення). Право визначати конкретні бойові дії та конкретні заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, здійснення яких зумовлює виникнення права на отримання збільшеної додаткової винагороди, так само, як і право визначати порядок отримання цієї винагороди, надано керівникам міністерств та державних органів, у структурах яких проходить службу військовослужбовець.

Пунктом 2-1 Постанови № 168, в редакції Постанови від 20 січня 2023 року № 43, чинної з 21 січня 2023 року, установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Пунктом 2 розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 визначено порядок виплати та розміри додаткової винагороди, передбаченої Постанавою № 168, на період дії воєнного стану.

Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно- підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року № 5718/з у разі якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин, командири військових частин щомісячно до 5 числа повідомляють військові частини за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі цих частин за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм законодавства, якими визначено та впорядковано порядок виконання наказів та нарахування додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, безумовними складовими для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, є наявність: бойового наказу (бойового розпорядження) з визначеними бойовими завданнями безпосередньо в районах бойових дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, запису в журналі бойових дій, бойового донесення про виконання бойових завдань в зоні бойових дій, доповіді про виконання визначених бойових (спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій.

У разі відрядження військовослужбовців до інших військових частин для виконання бойових завдань - відповідна довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі цих частин, яка видається за наявності відповідного бойового розпорядження, запису в журналі бойових дій частини, у складі якої військовослужбовці виконували визначені їм бойові завдання, та наявності доповіді про виконання визначених бойових (спеціальних) завдань у районах ведення бойових дій.

Відповідач вважає, що лише видання бойових розпоряджень командиром Військової частини НОМЕР_1 , на які посилається позивач у своєму позові, не може вважатись достатніми підставами для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за відсутності відповідного підтвердження виконання зазначених бойових завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій.

Щодо рапорту начальника розвідки-начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 про отримання позивачем особисто бойових розпоряджень та їх виконання у лютому-березні 2023 року, відповідач звертає увагу, що зазначений рапорт не містить жодної інформації про виконання будь-яких бойових завдань, а тому також не може бути належним доказом у цій справі.

Щодо копії довідки військової частини НОМЕР_4 від 29.05.2023 відповідач зазначає, що

відповідно до пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 06.03.2023 №5718/з у разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин з метою виконання бойових завдань у складі цих військових частин , командири військових частин щомісячно до 5 числа повідомляють військові частини за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі цих частин за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.

Тобто, у разі виконання позивачем бойових розпоряджень, на які він посилається у

своєму позові у лютому 2023 року у Військовій частині НОМЕР_4 зазначена довідка повинна була надійти до військової частини НОМЕР_1 , тобто за місцем штатної служби позивача не пізніше 5 березня 2023 року із зазначенням днів безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі військової частини НОМЕР_4 у лютому 2023 року, а у разі виконання бойових завдань у березні 2023 року відповідно не пізніше 5 квітня 2023 року. Вказана довідка до військової частини НОМЕР_1 не надходила.

В журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 записи щодо виконання позивачем

бойових завдань у спірний період відповідно бойових розпоряджень, на які посилається позивач у позові, згідно рапорту начальника СОДТ військової частини НОМЕР_1 відсутні.

Натомість, відповідно до рапортів начальника розвідки-начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 13.03.2023 № 1/1400 та від 05.04.2023 № 1/2067 позивач залучався до виконання завдань, визначених абзацом 16 ХХХІV Порядку № 260, у зв`язку із чим йому нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 грн пропорційно дням виконання завдань, визначених абзацом 16 цього розділу, що підтверджується:

витягами з рапортів начальника розвідки-начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 13.03.2023 № 1/1400 та від 05.04.2023 № 1/2067 про виплату позивачу додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 в розмірі 30000 грн;

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) про виплату додаткової винагороди від 16.03.2023 № 127;

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) про виплату додаткової винагороди від 11.04.2023 № 167;

довідкою про доходи від 28.02.2024 № 125;

витягом з відомості зарахувань додаткової винагороди від 23.03.2023.

Крім того, позивач в період з 08.02.2023 по 19.02.2023 не виконував будь-які бойові (спеціальні) завдання, у зв`язку з тим, що в зазначений час перебував у щорічній відпустці за 2023 рік, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.02.2023 №38, а тому розрахунок недоотриманої додаткової винагороди (за 28 днів лютого 2023 року) зроблено позивачем неправильно.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 26 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); визнано поважними причини пропуску строку звернення адвоката Лиштви Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_2 до адміністративного суду з позовом до Військовій частині НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 01 квітня 2024 року витребувано від Військової частини НОМЕР_4 докази у справі.

Ухвалою від 08 квітня 2024 року витребувано від відповідача докази у справі.

Ухвалою від 22 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 30 квітня 2024 року продовжено розгляд справи.

Ухвалою від 01 травня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та поновлено такий строк, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) проходить військову службу у Збройних Силах України, зокрема у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 12 березня 2024 року № 120д.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 лютого 2023 року № 38 молодшому сержанту ОСОБА_2 , командиру відділення взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 надано щорічну відпустку терміном 10 (десять) діб та 02 (дві) доби на дорогу; знято з котлового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 09 лютого 2023 року.

Рапортом (зареєстрований 13 березня 2023 року за вхідним № 1/1400), поданим командиру Військової частини НОМЕР_1 , начальник розвідки - начальник відділення розвідки штабу майор ОСОБА_4 відповідно до вимог пункту 2 розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, просив виплатити військовослужбовцям відділення розвідки штабу і розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду за лютий 2023 року у таких розмірах: 30000,00 грн - пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, а саме молодшому лейтенанту ОСОБА_2 , порядковий номер 4, період участі з 01 по 08 лютого 2023 року, з 21 по 28 лютого 2023 року, підстава - бойове розпорядження від 02 жовтня 2022 року № БР-590т.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16 березня 2023 року № 127 «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2023 року» наказано виплатити особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року, окрім військовослужбовців, зазначених у пункті 2 цього наказу, відповідно до додатку 1 до цього наказу (пункт 1 означеного наказу).

Відповідно до Додатку № 1 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16 березня 2023 року № 127 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану», під порядковим номером 254 значиться молодший лейтенант ОСОБА_2 , період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) - з 01.03.2023 по 31.03.2023, підстава - бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 02 жовтня 2022 року № БР-590т, журнал бойових дій Військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 93дск, рапорт начальника розвідки штабу Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 05.04.2023 № 1/2067.

Відповідно до рапорту начальника розвідки - начальника відділення розвідки штабу майора ОСОБА_5 від 05 квітня 2023 року за вхідним № 2067 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11 квітня 2023 року № 167 «Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року» наказано виплатити особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року, окрім військовослужбовців, зазначених у пункті 2 цього наказу, відповідно до додатку 1 до цього наказу (пункт 1 означеного наказу).

Відповідно до Додатку № 1 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11 квітня 2023 року № 167 «Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року», період виконання завдань позивачем згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) - з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року, підстава - бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 02 жовтня 2022 року № БР-590т, журнал бойових дій Військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 93дск, рапорт начальника розвідки штабу Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 05 квітня 2023 року № 1/2067.

Згідно з довідками Військової частини НОМЕР_1 від 28 лютого 2024 року № 125 про доходи та довідкою від 25 листопада 2023 року № 552 позивачу виплачено додаткову винагороду за лютий 2023 року у розмірі 16071,43 грн та за березень 2023 року у розмірі 30000,00 грн.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 29 травня 2023 року № 1651, яка надана представником позивача як додаток до позовної заяви, ця довідка видана військовослужбовцю (військовослужбовцям), який (які) проходить (проходять) військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме: у тому, що молодший лейтенант ОСОБА_2 (порядковий номер 4) у періоди з 03 лютого 2023 року по 07 лютого 2023 року, з 22 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року на підставі бойових розпоряджень з розвідки від 03 лютого 2023 року № 1/953гриф та від 22 лютого 2023 року № 1/1667гриф брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони і позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (або наприклад - у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника), перебуваючи у районі ведення воєнних (бойових) дій (Донецька область, Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада) (зазначене повинно відповідати наказу ГК ЗСУ на відповідний місяць); підстава: бойові розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 обр ТрО від 03 лютого 2023 року № 1/953гриф та від 03 лютого 2023 року № 1/1667гриф, записи в журналах бойових дій Військової частини НОМЕР_4 від 01 січня 2023 року № 29дск, від 07 лютого 2023 року № 57гриф, рапорт тво начальника штабу - першого заступника командира Військової частини НОМЕР_4 від 05 квітня 2023 року № 941вх. Також в довідці зазначено, що зазначеним вій

Вказана довідка складена та підписана начальником штабу - заступником командира Військової частини НОМЕР_4 капітаном ОСОБА_6 та тво начальника групи персоналу Військової частини НОМЕР_4 старшим солдатом ОСОБА_7 .

На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11 березня 2024 року № 193 «Про призначення службового розслідування за фактом законності та підстав видачі довідки № 1651 від 29.05.2023 року» Військовою частиною НОМЕР_4 проведено службове розслідування за фактом законності та підстав видачі довідки від 29 травня 2023 року № 1651, про що свідчать матеріали службового розслідування.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) від 26 березня 2024 року № 87 «Про результати службового розслідування» серед іншого довідку від 29 травня 2023 року № 1651, видану Військовою частиною НОМЕР_4 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , а саме майора ОСОБА_8 , капітана ОСОБА_9 , лейтенанта ОСОБА_10 , молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , молодшого сержанта ОСОБА_11 , солдата ОСОБА_12 , солдата ОСОБА_1 , вважати недійсною та такою, що є безпідставною та є незаконною.

Рапортом від 06 березня 2024 року (вхідний реєстраційний № 3234 від 07 березня 2024 року), поданим командиру Військової частини НОМЕР_1 , помічник командира - начальник служби охорони державної таємниці Військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_13 доповів, що відповідно до журналів бойових дій від 01 лютого 2024 року № 44т, від 01 лютого 2024 року № 45т інформація про внесення до зазначених журналів бойових дій розпоряджень командира Військової частини НОМЕР_1 від 03 лютого 2023 року № 1/953, від 22 лютого 2023 року № 1/1667дск, від 03 березня 2023 року № 1/2034, а також інформація щодо виконання ОСОБА_2 зазначених бойових розпоряджень протягом лютого-березня 2023 року відсутня.

Згідно з рапортом поданим командиру Військової частини НОМЕР_1 , начальник стройової частини відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_14 доповів, що у спірному періоді (лютий, березень 2023 року) військовослужбовець ОСОБА_2 згідно наказів командира (по стройовій частині) не відряджався до Військової частини НОМЕР_4 .

З вищеописаних матеріалів судової справи, судом встановлено, що:

позивач у лютому-березні 2023 року у відрядженні не перебував та ніс військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ;

довідка Військової частини НОМЕР_4 від 29 травня 2023 року № 1651 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , а саме майора ОСОБА_8 , капітана ОСОБА_9 , лейтенанта ОСОБА_10 , молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , молодшого сержанта ОСОБА_11 , солдата ОСОБА_12 , солдата ОСОБА_1 , є недійсною та такою, що є безпідставною та є незаконною;

рапорт про виплату позивачу збільшеної до 100000,00 грн грошової винагороди за період лютий-березень 2023 року не подавався;

наказ командиром Військової частини НОМЕР_1 про виплату позивачу збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди не видавався.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В подальшому, Законами України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-IX, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, від 02 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3276-ІХ, від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, від 6 лютого 2024 року № 3564-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено відповідні Укази Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 452/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 5 лютого 2024 року № 49/2024, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 годин 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-ХІІ «Про Збройні Сили України»:

Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина перша);

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом (частина друга);

з`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України (частина четверта).

Відповідно до статті 3 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-ХІІ «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Отже, відповідач входить до структури Збройних Сил України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 21 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року):

установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац перший);

особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень (абзац другий);

нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац третій);

виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць виплачується зокрема військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регулює Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 177/39233, Порядок № 260 доповнено новим розділом ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», який застосовується з 01 лютого 2023 року.

Згідно з пунктом 2 розділу ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин):

на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах); перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями; військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Пунктом 3 розділу ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пункту 5 розділу ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць. Підтвердження виконання військовослужбовцями завдань на розгорнутих пунктах управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснюється на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про включення до складу відповідного пункту управління (пункт 7 розділу ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ХХХІV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 06 березня 2023 року № 5718/з, яке застосовується з 01 лютого 2023 року.

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року № 5718/з керівникам пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), Сил оборони держави, командирам військових частин (установ, організацій), військових частин резерву Головнокомандувача Збройних Сил України, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення. У разі, якщо військовослужбовці були відрядженні до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, військових частин резерву Головнокомандувача Збройних Сил України з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, здійснювати також за формою довідки, визначеною рішенням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29, яка видана починаючи з 01 лютого 2023 року, але не пізніше ніж до 31 березня 2023 року.

Виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказів відповідних керівників (пункт 2 Окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року № 5718/з).

Суду не надано жодного чинного документа, який би підтвердив безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи у лютому-березні 2023 року безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірному періоді, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа має сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки додаткова винагорода, передбачена пунктом 1 Постанови № 168, є складовою грошового забезпечення (одноразовим додатковим видом грошового забезпечення), позивач на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI звільнений від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Разом з цим, представником позивача до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору від 14 лютого 2024 року (код 928569) у розмірі 1211,20 грн.

Отже, позивач має право звернутися до Лугаського окружного адміністративного суду із клопотанням про повернення судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплаченого за квитанцією від 14 лютого 2024 року (код 928569).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Лиштви Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова