Справа № 420/10441/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (вул. Перекопська, 5, м. Херсон, 73000) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в АР Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними та скасування постанови та рішення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-7) Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (далі ТУ ДСА) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в АР Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ ПВР), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 15.03.2024 про відкриття виконавчого провадження; - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про стягнення з позивача в рамках виконавчого провадження №74469220 від 15.03.2024 року суми виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 28400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні відповідача перебуває виконавче провадження №74469220 з виконання виконавчого листа №420/20815/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом 14.02.2024 року, в межах якого прийнято оскаржувані постанову та рішення.

Для виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів передбачено бюджетні призначення та асигнування на виплату заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів та працівників апаратів судів, яка стягується у безспірному порядку на підставі Закону «Про виконавче провадження» та постанови КМУ від 03.08.2011 року №845 Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі Постанова №845). Таке стягнення на підставі п.9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, Закону «Про виконавче провадження», Постанови №845 здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, який не є органом примусового виконання.

Отже, виконавчий документ має виконуватись виключно Казначейством, в якому обслуговується боржник, державний виконавець Відділу ПВР повинен був повернути виконавчий лист стягувачу. Таким чином, є протиправною постанова про відкриття виконавчого провадження.

Також є протиправним стягнення виконавчого збору з ТУ ДСА, оскільки виконання рішення суду здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», відповідно на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується.

Ухвалою суду від 08.04.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.12).

Ухвалою суду від 24.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ та призначено судове засідання по справі. Також залучено у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 (а.с.28-29).

Представник Відділу ПВР подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки при прийнятті 15.03.2024 року постанови про стягнення виконавчого збору з ТУ ДСА в сумі 28400 грн державний виконавець керувався п.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

До суду від третьої особи ОСОБА_1 надійшли пояснення, у яких він просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною, оскільки Порядок №845 поширюється на правовідносини з виконання рішень суду про стягнення коштів державного бюджету та виконується органами казначейства у безспірному порядку без участі боржника. Проте рішення суду від 13.10.2023 по справі №420/20815/23 містить лише вимоги зобов`язального характеру, тому виконується в примусовому порядку органом державної виконавчої служби.

Також він вважає помилковою позицію ТУ ДСА про можливість виконання рішення суду лише за рахунок коштів бюджетної програми 0501150, адже в такому випадку унеможливлюється стягнення безпідставно невиплаченої заробітної плати, яка в окремих випадках для працівників апаратів судів може бути єдиним джерелом для існування.

У поясненнях ОСОБА_1 просить розглянути справу за його відсутності.

До суду від представника ТУ ДСА надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, на підставі ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року по справі №420/20815/23, яке залишене без змін постановою п`ятого апеляційного адміністративного суду 23.01.2024, визнано протиправними дії ТУ ДСА щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди в період з 01.01.2021 по 16.08.2022 з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн. Зобов`язано ТУ ДСА здійснити нарахування ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн, та суддівської винагороди за період з 01.01.2022 по 16.08.2022 з розрахунку встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн, та здійснити виплату донарахованих сум.

14.02.2024 року Одеським окружним адміністративним судом виданий стягувачу виконавчий лист по справі №420/20815/23.

На примусовому виконані у Відділі ПВР перебуває виконавче провадження №74469220 з виконання виконавчого листа №420/20815/23 від 14.02.2024, яке відкрито постановою від 15.03.2024 року, пунктом 3 якої з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 28400 грн.

Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження та діями державного виконавця щодо стягнення з нього виконавчого збору, ТУ ДСА звернулось до суду з даним позовом.

Таким чином, сутність спірних правовідносин полягає в оцінці прийнятої постанови з відкриття виконавчого провадження та наявності підстав для стягнення виконавчого збору з позивача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Згідно з ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, відкриття виконавчого провадження свідчить про примусове виконання рішення суду, оскільки боржник його добровільно не виконав.

Відповідно до ст.2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Також примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору (п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ).

Позивач в обґрунтування протиправності відкриття виконавчого провадження посилається на механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, визначений Порядком №845. Проте суд вважає, що вказаний Порядок не поширюється на спірні правовідносини, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 Порядку №845 безспірне списання - операції і коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - і попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Таким чином, Порядком №845 врегульовано порядок безспірного списання коштів з метою виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Отже списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права буде стягнення коштів.

Між тим рішенням суду від 13.10.2023 року по справі №420/20815/23 зобов`язано ТУ ДСА вчинити певні дії, кошти на користь ОСОБА_1 з державного бюджету не стягнуто, що свідчить про безпідставність доводів представника ТУ ДСА щодо неможливості примусового виконання виконавчого листа №420/20815/23 від 14.02.2024 органом державної виконавчої служби.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про правомірність прийняття Відділом ПВР оскаржуваної постанови щодо відкриття виконавчого провадження. Будь-яких інших доводів щодо протиправності постанови від 15.03.2024 про відкриття виконавчого провадження №74469220 позивачем не зазначено.

Проте суд враховує доводи позивача щодо протиправності стягнення з нього виконавчого збору, оскільки у головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України наявна окрема бюджетна програма КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів, що підтверджується паспортом бюджетної програми на 2024 рік, затвердженого наказом ДСА України від 12.02.2024 року №61, та не спростовано відповідачем.

Згідно ч.1-3 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Таким чином, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення суду, початком якого є відкриття виконавчого провадження у справі.

Разом із тим, згідно з п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Наказом ДСА України від 12.02.2024 року №61 затверджено паспорт бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів) на 2024 рік.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (далі Закон №4901-VI).

Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі юридична особа) (ч.1 ст.2 Закону №4901-VI).

Позивач в цій справі та боржник у виконавчому провадженні №74469220 ТУ ДСА за організаційно-правовою формою є державним органом влади, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з ч.1 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом №1404-VIII, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

При цьому, у головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів), що підтверджується паспортом бюджетної програми на 2024 рік, затвердженого наказом ДСА України від 12.02.2024 року №61.

Отже, в даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI.

Враховуючи вищевикладене, виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження №74469220 від 15.03.2024 щодо стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 28400 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до 2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження №74469220 від 15.03.2024, а саме щодо стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 28400 грн.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 4844,80 грн, суд вважає необхідним пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 262, 241-246, 287 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (вул. Перекопська, 5, м. Херсон, 73000, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в АР Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007, ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування постанови та рішення, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в АР Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження №74469220 від 15.03.2024, а саме щодо стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 28400 грн.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в АР Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва