Справа № 520/37539/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 р. Справа № 520/37539/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/37539/23

за позовом ОСОБА_1

до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, в якому просив:

- задовольнити його позовну заяву та ухвалити рішення про скасування рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області від 29 листопада 2023 року № 1869-VIII «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки», яким внесені зміни до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки, затвердженої рішенням Барвінківської міської ради від 19.05.2023 року №1396-VIII (зі змінами), а саме: таблицю Загальний обсяг фінансових ресурсів, необхідних для реалізації програми, розділу 4 «Фінансування Програми» викласти в новій редакції:, а саме: 1.1.Придбання службового автомобіля - 1 750 000 грн., 1.2. Придбання ПММ, автомобільних шин, запасних частин для автомобіля - 114 400 грн. на 2023 рік, 100 000 грн. на 2024 рік та 100 000 грн. на 2025 рік. Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області автомобіля ПОГ за рахунок міського бюджету та 1.3. Придбання канцтоварів, оргтехніки, меблів, канцелярського приладдя та інших матеріалів для забезпечення ПОГ 50 000 грн. 50 000 грн. 50 000 грн. Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області коштів інших джерел - Разом на 2023 рік - 2 859 400 грн. , на 2024 рік - 150 000 грн. та на 2025 рік - 150 000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що в порушення вимог Законів України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області від 29 листопада 2023 року №1869-VІІІ «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки» внесені зміни до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки, затвердженої рішенням Барвінківської міської ради від 19.05.2023 року №1396- VIII (зі змінами), а саме: Придбання службового автомобіля- 1 750 000 грн., 1.2.Придбання ПММ, автомобільних шин, запасних частин для автомобіля - 114 400 грн. на 2023 рік, 100 000 грн. на 2024 рік та 100 000 грн. на 2025 рік. Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області автомобіля ПОГ за рахунок міського бюджету та 1.3. Придбання канцтоварів, оргтехніки, меблів, канцелярського приладдя та інших матеріалів для забезпечення ПОГ 50 000 грн. 50 000 грн. 50 000 грн. Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області коштів інших джерел - Разом на 2023 рік -2 859 400 грн. , на 2024 рік -150 000 грн. та на 2025 рік -150 000 грн. Також зазнача, що вказаним вище рішенням відповідача мають наміри придбати не бюджетний автомобіль типу Renault Duster за 700 тис. грн, Renault Logan за 372 тис. грн, чи Chery Tiggo за 577 тис. грн, або Toyota Corolla за 645 тис. грн., а преміальний автомобіль подібно Toyota Сашгуза 1,4 млн грн, або Skoda Superb за 1,6 млн грн, чи Toyota RAV4 за 1,7 млн грн, або Skoda Kodiaq за 1,7 млн грн. В той же час оскаржуваним рішенням відповідача передбачено відразу для нового автомобіля придбання ПММ, автомобільних шин, запасних частин для автомобіля - 1 14 400 грн. на 2023 рік, 100 000 грн. на 2024 рік та 100 000 грн. па 2025 рік.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Барвінківською міською радою Ізюмського району Харківської ради XL сесії VIII скликання 19.05.2023 року з метою запобігання та попередження правопорушень і злочинів, захисту життя та здоров`я громадян, інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, проведення профілактичної роботи по попередженню злочинності, забезпечення комплексного підходу до розв`язання проблем пов`язаних з питаннями безпеки та забезпеченням ефективної підтримки місцевим самоврядування діяльності органів внутрішніх справ на території Барвінківської міської територіальної громади, керуючись статтею 105 Закону України «Про національну поліцiю», пунктом 22 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було прийнято рішення №1396-VIII про затвердження Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки.

Зі змісту вказаної програми вбачається, що остання розроблена відповідно до Законів України «Про Національну поліцію», «Про місцеве самоврядування в Україні», Указу Президента «Про заходи щодо забезпечення особистої безпеки громадян та протидії злочинності та покликана сприяти реалізації Всеукраїнського проекту «Поліцейський офіцер громади». В програмі передбачено комплекс заходів, що здійснюються на місцевому рівні з метою підтримки діяльності поліцейського офіцера Барвінківської міської територіальної громади (1 офіцер на 4000 населення). Також зазначено, що фінансування заходів програми здійснюється за рахунок коштів міського бюджету в межах фінансових можливостей, а також інших джерел, не заборонених чинним законодавством України. Фінансування здійснюється шляхом перерахунку субвенції з місцевого бюджету державному бюджету на виконання програм соціально-економічного розвитку регіонів на рахунки національної поліції в Харківській області згідно затвердженої програми.

Рішеннями Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської ради XL сесії VIII скликання вiд 14.06.2023 року №1452-VIII «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки», від 13.10.2023 року № 1725-VIII «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки» та від 29.11.2023 року №1869-VIII «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки».

З наявної в матеріалах справи копії рішення від 29.11.2023 року №1869-VIII «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки» вбачається, що останнє прийнято за результатами розгляду листа заступника начальника ГУНП в Харківській області Віталія Гузя від 20.11.2023 року №3612/119/04/20-2023, керуючись ст. 105 Закону України «Про Національну поліцію», п. 22 ч.1 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Водночас вказаним рішенням внесено зміни до вказаної програми, а саме: таблицю Загальний обсяг фінансових ресурсів, необхідних для реалізації програми, розділу 4 «Фінансування Програми» викладено в новій редакції.

Так вказаним рішенням викладено в новій редакції вказану таблицю, а саме: джерело фінансування: 1. Кошти міського бюджету: 2023 р. - 1914400,00 грн, 2024 р. 150000,00 грн, 2025 р. 150000,00 грн, виконавці Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області; 1.1 Придбання службового автомобіля: 2023 р. 1750000,00 грн, 2024 «-», 2025 «-», виконавці Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області; 1.2 Придбання ПММ, автомобільних шин, запасних частин для автомобіля ПОГ: 2023 р. 114400,00 грн, 2024 р. 100000,00 грн, 2025 р. 100000,00 грн, виконавці Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області; 1.3 Придбання канцтоварів, оргтехніки, меблів, канцелярського приладдя та інших матеріалів для забезпечення ПОГ: 2023 р. 50000,00 грн, 2024 р. 50000,00 грн, 2025 р. 50000,00 грн., виконавці Барвінківський виконавчий комітет міської ради, ГУНП в Харківській області; кошти інших джерел: «-»; разом 2023 р. 1914400,00 грн, 2024 р. 150000,00 грн, 2025 р. 150000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було направлено на адресу відповідача запит на інформацію, згідно з яким, останній просив надати інформацію яким чином та ким визначена вартість службового автомобіля - 1750000 грн. за рахунок міського бюджету? Надати інформацію яким чином та ким визначені витрати на новий автомобіль за рахунок міського бюджету, а саме: Придбання ПММ, автомобільних шин, запасних частин для автомобіля на 2023 рік - 114400 грн, та 2024 і 2025 роки відповідно по 100000 грн? Надати інформацію на підставі чого та ким здійснені розрахунки на придбання канцтоварів, оргтехніки, меблів, канцелярського приладдя та інших матеріалів для забезпечення ПОГ по 50000 грн кожного 2023, 2024 та 2025 років? Надати інформацію на паперовому носії належним чином завірену копію Рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області від 29 листопада 2023 року № 1869-VIІІ «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки»: внесені зміни до Програми «Поліцейський офіцер громади».

В той же час позивачем зазначено, що в рамках справ №953/10662/23, №953/10574/23, №638/16917/23, №638/17484/23 було доведено систематичну бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У зазначених справах було розглянуто скарги позивача на бездіяльність посадових осіб відповідного органу.

При цьому позивачем зазначено, що вказаним вище рішенням відповідача мають наміри придбати не бюджетний автомобіль типу Renault Duster за 700 тис. грн, Renault Logan за 372 тис. грн, чи Chery Тiggo за 577 тис. грн, або Toyota Corolla за 645 тис. грн, а преміальний автомобіль подібно Тоуоtа Саmгy за 1,4 млн грн, або Skoda Superb за 1,6 млн грн, чи Toyota RAV4 за 1,7 млн грн, або Skoda Kodiaq за 1,7 млн грн. В той же час оскаржуваним рішенням відповідача передбачено відразу для нового автомобіля придбання ПММ, автомобільних шин, запасних частин для автомобіля - 114400 грн. на 2023 рік, 100000 грн. на 2024 рік та 100000 грн. на 2025 рік. Крім того, оскаржуваним рішенням за рахунок міського бюджету кожного року, тобто 2023, 2024 та 2025 роках передбачено придбання канцтоварів, оргтехніки, меблів, канцелярського приладдя та інших матеріалів для забезпечення ПОГ по 50000 грн.

З огляду на зазначене, на переконання позивача, вказане рішення відповідача є таким, що підлягає скасуванню, що і послугувало зверненню до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не оскаржується рішення відповідача від 19.05.2023 року №1396-VIII, як і не оспорюється правомірність його прийняття, дотримання відповідачем порядку прийняття такого рішення чи наявність у відповідача повноважень на прийняття такого, проте позивач, висловлюючи власну думку стосовно спірного у цій справі рішення, вказав на необґрунтованість наведених у спірному рішенні сум, що фактично є наведенням суб`єктивної думки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно із ч.1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Так, основними нормативно-правовими актами, що регулюють заявлені спірні правовідносини є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97-ВР) та Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 (далі - Закон №2493-III).

Згідно із статтею 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із ч.ч.1, 10 ст.59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.26 Закону №280/97-Відповідно до п.21 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів належать інші програми, пов`язані з виконанням власних повноважень, затверджені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, відповідною місцевою радою згідно із законом.

Сприяння діяльності органів суду, прокуратури, юстиції, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, адвокатури і Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до підпункту 2 пункту «а» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

При цьому відповідно до ч.1 ст.105 Закону України «Про національну поліцію» фінансування і матеріально-технічне забезпечення поліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржуваним рішенням Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області внесено зміни до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки.

Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 січня 2023 року у справі № 640/8728/21 зазначено таке:

« 73. Місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб (стаття 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

74. Суть цього принципу розкривається у статтях 74, 75 вищевказаного Закону, за змістом яких органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Органи та посадові особи місцевого самоврядування є підзвітними, підконтрольними і відповідальними перед територіальними громадами.

75. Проаналізувавши викладені вище норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Верховний Суд у постанові від 5 березня 2020 року (справа № 806/179/16) дійшов висновку про те, що ухилення від обов`язку захищати інтереси відповідної громади може бути розцінено як невиконання органом місцевого самоврядування та його посадовими особами своїх функціональних обов`язків.

76. Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 6-рп/2002 від 26 березня 2002 року визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення, тобто такі, які пов`язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад.

77. У Рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2002 від 18 червня 2002 року містяться висновки про те, що положеннями частини першої статті 140 Конституції України визначено місцеве самоврядування як право територіальної громади (первинного суб`єкта місцевого самоврядування, основного носія його функцій і повноважень) вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

78. Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення нормам статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою визначено загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад, у абзацах третьому, четвертому пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 також навів такі правові позиції: «Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

79. В Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).».

В рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 зазначено, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач як орган місцевого самоврядування шляхом прийняття рішення від 19.05.2023 року №1396-VIII затвердив Програму «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки, а спірним у цій справі рішенням було внесено зміни до такого.

Судова колегія наголошує, що рішення відповідача від 19.05.2023 року №1396-VIII, як і правомірність його прийняття, дотримання відповідачем порядку прийняття такого рішення чи наявність у відповідача повноважень на прийняття такого позивачем не оскаржується.

Проте позивач, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі висловлюючи власну думку стосовно спірного у цій справі рішення, вказав на необґрунтованість наведених у спірному рішенні сум, що фактично є наведенням суб`єктивної думки.

Колегія суддів відмічає, що нормами діючого законодавства віднесено до повноважень відповідача затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування, якою у даному випадку є Програма «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки та, як наслідок, і внесення змін до таких затверджених програм.

Отже, в рамках реалізації принципу офіційного з`ясування обставин у справі, порушення відповідачем порядку прийняття рішення Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області від 29 листопада 2023 року № 1869-VIII «Про внесення змін до Програми «Поліцейський офіцер громади» Барвінківської міської територіальної громади на 2023-2025 роки» або ж недотримання під час його прийняття норм діючого законодавства, судом не встановлено.

Відтак з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач під час прийняття спірного у даній справі рішення діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування та задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 по справі №520/37539/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич