Справа № 360/368/24
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 травня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/368/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., під час розгляду матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2022 № 71 в частині, що стосується старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера-психолога протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 № 180 в частині, що стосується старшого лейтенанта ОСОБА_1 офіцера-психолога протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 № 547 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування підрозділу старшим лейтенантом ОСОБА_1 офіцером-психологом протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 основного грошового забезпечення, премії та додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 у період з березня 2022 року по теперішній час;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 основне грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 у період з березня 2022 року по теперішній час;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити на посаді офіцера- психолога протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17.04.2024 позов залишено без руху, запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску понад встановлений законодавством строк звернення до суду.

На виконання ухвали суду від 17.04.2024 позивачем 02.05.2024 подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що позивач не своєчасно звернувся до суду з причин не поінформованості про причини не виплати грошового забезпечення та не знання змісту документів, які стали причиною призупинення служби в ЗСУ та виплат. На підставі договору про надання правової допомоги від 22.12.2023, здобувши документи адвокат Бодачевський Р.В. по акту прийому передачі від 01.04.2024 передав здобуті документи.

Розглянувши заяву, суд зазначає.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного суду України (далі КАС України), публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, оскарження спірних наказів здійснюється у місячний строк.

З позовної заяви вбачається, що представник позивача - адвокат Богачевського Р.В., в січні 2024 року звернувся із адвокатським запитом до відповідача. Листом № 849 від 19.01.2024 відповідач надав запитувані документи, в тому числі спірні накази.

Що стосується вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з березня 2022 року по теперішній час суд зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовця є періодичним щомісячним платежем.

Так, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, до 19.07.2022 строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівникові, зокрема, індексації грошового забезпечення, як складової оплати праці не обмежувався.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-ІХ (далі - Закон № 2352-ІХ), яким внесені зміни до діючого законодавства про працю, зокрема, частини першої і другої статті 233 КЗпП України викладено в наступній редакції (пункт 18 частини 1розділу І Закону № 2352-IX):

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Тобто, Законом №2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати, зокрема, починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2352-IX не передбачають особливої дії норм права для зміненої ним статті 233 КЗпП України, не містять жодних застережень щодо застосування цього закону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб.

Таким чином, після 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, що включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Предметом цього спору є оскарження позивачем наказів, поновлення на посаді та виплата грошового забезпечення з березня 2022 року, які є щомісячним платежем.

Суд звертає увагу, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Позивач звернувся до суду у спірних правовідносинах 08.04.2024 (штамп АТ «Укрпошта».

Отже, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду (щодо оскарження спірних наказів) та тримісячний строк звернення до суду щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з березня 2022 року.

Посилання позивача щодо укладення договору № б/н про надання правової допомоги від 22.12.2023 та акту прийому - передачі від 01.04.2024, суд не приймає до уваги та зазначає.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

До адвоката щодо надання правничої допомоги позивач звернувся у грудні 2023 року уклавши відповідний договір, тобто, з урахуванням участі у бойових діях, отримання поранення (22.04.2022), перебування на лікуванні з 23.04.2022 до 09.05.2022 (стаціонарне лікування) та з 10.05.2022 до 06.06.2022 (амбулаторне лікування), через півтора року з моменту закінчення лікування (будь які інші документи про продовження лікування до позову не додані).

Адвокат звернувся в інтересах позивача до відповідача із запитом від 05.01.2024 на який отримав лист № 849 від 19.01.2024 (у межах строку встановленого Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), в тому числі отримав копії спірних наказів.

Проте, акт прийому - передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № б/н від 22.12.2023 укладений лише 01.04.2024, тобто більше ніж через два місяці.

Факт передачі оскаржуваних наказів позивачу адвокатом лише 01.04.2024 не спростовує того, що уповноважена особа отримала копії наказів у січні 2024 року, несвоєчасність їх передачі клієнту свідчить про недобросовісне ставлення адвоката до виконання своїх обов`язків, оскільки він не міг не знати законодавчо встановлені про строки звернення до суду.

Суд звертає увагу, що акт прийому передачі укладений між адвокатом Бодачевським Р.В. та позивачем є фактом підтвердження надання послуг та не може бути підставою для поновлення строку.

Недобросовісна поведінка адвоката не є підставою для поновлення строків звернення до суду, а може бути підставою для звернення позивача зі скаргою на дії адвоката до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Таким чином, наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд визнає неповажними.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення з цим адміністративним позовом до суду, у зв`язку з чим наведенні причини пропуску строку до суду визнаються в цій частині судом не поважними, тому заява не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовна заява, підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, повернути позивачу без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.В. Смішлива