Справа № 240/6401/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/6401/24

категорія 108060000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Панкеєва В.А., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства "Житомиробленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання бездіяльності та стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство "Житомиробленерго" із позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просить:

- визнати бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для Акціонерного товариства "Житомиробленерго" у 2023 році протиправною;

- стягнути на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго" за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 501 065 000,00 грн (п`ятсот один мільйон шістдесят п`ять тисяч грн. 00 коп.), без ПДВ, у рахунок відшкодування шкоди (збитків), завданих протиправною бездіяльністю Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за не встановлення економічно обґрунтованих тарифів за розподіл електричної енергії за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства "Житомиробленерго" залишено без руху та встановлено позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності пропуску такого строку.

23 квітня 2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій вказує, що предметом позову у справі № 240/6401/24 є визнання протиправної бездіяльності НКРЕКП що тривала протягом 2023 року та наслідки якої на сьогоднішній час не є вирішеними, а саме не затверджено економічно обґрунтований тарифів та не відшкодовано шкоди завдану внаслідок протиправної бездіяльності, а тому мова йде про триваючи правопорушення, що тривало протягом 2023 року та триваючи правовідносини, що тривають по сьогоднішній день та не припинені оскільки існує обов`язок НКРЕКП щодо виконання вимог щодо встановлення економічно обґрунтованого тарифу та відшкодування шкоди, а тому визначення остаточного обсягу своїх вимог позивач міг лише на момент припинення такого періоду правопорушення, яким є день затвердження економічно обґрунтованого тарифу (яке не здійснено на момент звернення до суду) або день останнього дня використання тарифу на 2023 рік, а саме 31 грудня 2023 року, а тому подання позову 27.03.2024 року не є порушенням вимог ст.122 КАС України, щодо строків звернення до суду та відповідний позов направлений на реалізацію права Позивача на судовий захист від свавілля державних органів та направлений на відновлення порушених прав у найбільш ефективний спосіб.

24 квітня 2024 року від представника відповідача надійшли пояснення щодо заяви позивача про усунення недоліків позову. НКРЕКП вважає, що заява позивача про усунення недоліків позову є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів підстави дотримання строку на подання позовної заяви, визначеного ст.122 КАС України. Зазначає, що НКРЕКП вчинено дії, та прийнято рішення про встановлення для позивача тарифу на розподіл електричної енергії на 2023 рік. Таким чином, взагалі відсутні підстави стверджувати про яку-небудь бездіяльність з боку НКРЕКП, у тому числі надуману позивачем "триваючу". Крім того, НКРЕКП були відсутні підстави для зміни та уточнення НКРЕКП тарифу на послуги з розподілу електричної енергії (з власної ініціативи) для АТ "Житомиробленерго" протягом 2023 року, що було достеменно відомо позивачеві. Також акцентує увагу суду, що позивач власними твердженнями підтверджує факт відсутності бездіяльності (у тому числі триваючої) з боку НРКЕКП щодо встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги з розподілу електричної енергії для АТ "Житомиробленерго" протягом 2023 року, та обставини вчинення НКРЕКП всіх можливих дій щодо встановлення позивачеві економічно обґрунтованого тарифу на послуги з розподілу електричної енергії протягом 2023 року.

Дослідивши подану заяву і матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У разі пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п.27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Також чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Пунктами 6, 7 частини 5 статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема, стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Предметом спору позивачем визначено протиправну бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у неприйнятті рішення про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на розподіл електричної енергії для Акціонерного товариства "Житомиробленерго" у 2023 році.

Вивчивши характер спірних правовідносин, суд не вважає описану позивачем бездіяльність відповідача триваючою, оскільки протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. При цьому така бездіяльність існує до початку дій, які свідчать про її припинення.

Водночас, в даному випадку позивач фактично оскаржує встановлені Постановою НКРЕКП від 21.12.2022 №1797 для АТ "Житомиробленерго" тарифи на послуги з розподілу електричної енергії, з яким він не погоджується, а не бездіяльність.

Так, у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" та Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП від 5 жовтня 2018 року №1175, Постановою НКРЕКП від 21.12.2022 №1797 для АТ "Житомиробленерго" на період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року (включно) встановлено тариф на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії на рівні:

- для першого класу напруги 271,70 грн/МВт-год (без ПДВ);

- для другого класу напруги 1432,11 грн/МВтгод (без ПДВ).

При цьому, постановою НКРЕКП від 30.03.2023 № 569 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 21.12.2022 №1797", цифри та слово «31 березня» замінено цифрами та словом «30 квітня», постановою НКРЕКП від 27.04.2023 № 771 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 21.12.2022 №1797», цифри та слово «30 квітня» замінено цифрами та словом «31 травня», постановою НКРЕКП від 23.05.2023 №914 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 21.12.2022 №1797", цифри та слово «31 травня» замінено цифрами та словом «30 червня», постановою НКРЕКП від 28.06.2023 №1134 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 21.12.2022 №1797", цифри та слово «30 червня» замінено цифрами та словом «31 липня», постановою НКРЕКП від 21.07.2023 № 1351 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 21.12.2022 №1797", цифри та слово «на період з 01 січня 2023 року по 31 липня 2023 року (включно)» виключено.

Вищевказані Постанови позивач не оскаржував, доказів протилежного суду не надав.

Суд зауважує, що позивач застосовував Постанови № 1797, 569, 771, 914, 1134, 1351 безпосередньо у своїй діяльності з дат, з яких вони набирали чинності.

Крім того, у позовній заяві позивач неодноразово зазначав, що згідно із обґрунтувань щодо прийняття постанов НКРЕКП "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання" повинно було бути передбачено три етапи підвищення тарифів, а саме відповідно до здійснених розрахунків передбачено перегляд тарифів на послуги з розподілу електричної енергії протягом 2023 року в три етапи з 1 січня 2023 року, з 1 квітня 2023 року та з 1 липня 2023 року.

Тобто, позивачу було відомо, що останній етап підвищення тарифів мав відбутися з 01.07.2023.

Також позивач зазначає, що АТ "Житомироленерго" неодноразово листами від 25.01.2023 року №05/1697, від 14.03.2023 року №05/5737, від 21.06.2023 року №05/13537, від 21.07.2023 року №05/15978 та від 14.09.2023 року №05/21322 зверталося до НКРЕКП щодо необхідності перегляду тарифів з метою їх приведення до економічно обґрунтованого рівня.

Водночас з даним позовом до суду позивач звернувся 27.03.2024, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 КАС України.

Суд зауважує, що доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Наведені у заяві про усунення недоліків обставини, за своє суттю не можуть бути підставою для поновлення встановленого законом строку на оскарження дій (бездіяльності, рішень) суб`єкта владних повноважень.

При цьому слід зазначити, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Також суд вважає безпідставним посилання позивача на правові висновки Верховного Суду щодо питань обрахування строків із зверненням із позовами про визнання протиправної бездіяльності, викладені у Постановах від 06 липня 2022 року у справі № 500/63/20,від 25 листопада 2021 у справі № 826/6064/17, від 18 серпня 2020 року у справі № 826/4891/18, від 11 листопада 2020 року у справі № 640/19903/19, від 19 червня 2018 року у справі №464/2638/17, оскільки такі є не релевантними до спірних правовідносин, характеризуються відміннім суб`єктним складом, цілком інакшими підставами позову, та не тотожним матеріально-правовим регулюванням спірних відносин.

Зазначена вище судова практика жодним чином не стосується питання встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, яке індивідуалізовано фактичними обставинами даної справи.

Суд зауважує, що окрім доводів щодо дотримання строку подання позовної заяви до суду, позивач не наводить жодних обґрунтованих та поважних причин, які зумовили пропущення ним строку звернення до суду, що є підставою для повернення позовної заяви.

Згідно з п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.

Відповідно до ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Приписами ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, позов подано з порушенням строку звернення до суду, а вказані обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, а тому, позовну заяву слід повернути.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Житомиробленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання бездіяльності та стягнення коштів повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.А. Панкеєва