Справа № 448/231/24
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/231/24
Провадження № 2-а/448/10/24
30.04.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.
при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Воробйов Сергій Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
І. Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1295324 від 23.01.2024р., якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 1190грн.
Зазначив, що відповідно до вказаної постанови, він (позивач ОСОБА_1 ) 23.01.2024 року об 09 год. 59 хв. в с.Зимна Вода, дорога АД М11 Львів-Шегині, 10км 200м керував транспортним засобом із забрудненим і закритим снігом номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20м, а також не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, який перебував на пішохідному переході, чим порушив вимоги п.18.1, п.30.2 ПДР України, що зафіксовано на камеру 474236, чим порушив п.2.9 в ПДР України.
Вказує, що із даною постановою він не згідний та вважає її незаконною, покликаючись на те, що постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи та стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи, а фактично, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи.
Ствердив, що разом з тим, інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону, старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Воробйов С.М. виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були дослідженні докази, не були вирішені клопотання, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, а тому вважає, що поліцейський грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП.
Покликався і на те, що постанова серії ЕНА №1295324 від 23.01.2024р. не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним (позивачем) у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Зазначив, що у оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відсутні будь-які записи, що до постанови додаються докази у справі про адміністративне правопорушення, передбачені ст.251 КУпАП, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Просив суд звернути увагу на те, що ч.1 ст.121-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною нормою, а тому, для повного визначення її ознак відсилає до інших нормативно - правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Однак, при складанні відносно нього оскаржуваної постанови, інспектором не було дотримано даних вимог закону, а саме не зазначено конкретну норму нормативно - правового акта, яка мною порушена.
Зазначив, що посилання інспектора в оскаржуваній постанові на п. 2.9 (в) ПДР також не розкриває зміст вчиненого правопорушення, оскільки даний пункт правил також містить лише посилання на те, що водію забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Ствердив, що в цей день (23.01.2024р.) був сильний снігопад та погані погодні умови, тому номерний знак автомобіля періодично забруднювався снігом, незважаючи на той факт, що перед початком руху, він здійснював чистку номерного знаку, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони (прямого чи непрямого умислу) на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП. А тому вважає, що все описане свідчить про неконкретність висунутого звинувачення, що порушує його право на належний захист.
Вказав, що посилання працівника поліції в оскаржуваній постанові на те, то він порушив вимоги п.18.1, п.30.2 та п.2.9 в ПДР України не відповідає дійсності, так як за ненадання переваги в русі пішоходу на пішохідному переході його не було притягнуто до адміністративної відповідальності, що ставить під сумнів сам факт правомірності винесення оскаржуваної постанови, тому така ухвалена з порушенням вимог ст.ст.247, 251, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП.
Зазначив, що відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, визначеного ч.1 ст.77 КАС України, а також не надано належних та допустимих доказів порушення ним (позивачем) п.2.9в ПДР України, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання особою такого порушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.
З огляду на наведене, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1295324 та провадження відносного нього закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП. Також просить стягнути з відповідачів, за рахунок бюджетних асигнувань, на його ( ОСОБА_1 ) користь судові витрати по сплаті судового збору.
ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.
Згідно ст.159 КАС України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ст.269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Представник відповідачів подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з даними позовними вимогами не погоджується з огляду на наступне. До Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за вх. №994/с 19 лютого 2024 року надійшли матеріали адміністративної справи №448/231/24 за вказаним позовом ОСОБА_1 про скасування спірної постанови. Ствердив, що інспектором в діях позивача було виявлено два правопорушення, а саме за ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.121-3 КУпАП, після чого інспектором у порядку ч.2 ст.36 КУпАП була винесена постанова за більш серйозне правопорушення, а саме за правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП. Вказав, що розгляд справи проводився в присутності позивача, також йому було зачитано права та обов`язки згідно законодавства і інспектор, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено, а саме винесено постанову за місцем вчинення правопорушення.
Зазначив, що до початку розгляду справи було встановлено усі необхідні відомості, про що було повідомлено позивача, останнім клопотання не заявлялись. Покликався на те, що позивач підтвердив особистим підписом, про ознайомлення його з правами за ст.268, 289 КУпАП та просив звернути увагу, що в процесі спілкування позивач не заперечив факт забруднення (заліплення снігом) номерного знаку, однак заперечував свою вину в цьому, аргументуючи даний факт виключно погодними умовами.
Вважає, що позивач не вживав заходів для своєчасної перевірки та усунення правопорушення, що передує належному керуванню автомобілем, а щодо зменшення швидкості та зупинки на пішохідному переході коли на ньому знаходиться пішохід - позивач стверджував, що той лише почав переходити і він не повинен був зупинятись. При цьому ПДР України чітко вказує: якщо пішохід перебуває на пішохідному переході потрібно зменшити швидкість руху транспортного засобу, а за потреби зупинитись. На відео з доказами видно відсутність зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу під керування позивача.
Покликається на те, що на підтвердження вищевказаного, сторона відповідача, здійснюючи обов`язок доказування у справі надає відеоматеріал з фактом порушення ПДР України (а саме: Сlір-0 02 хв. 11 с. - 02 хв. 15 с) та розглядом справи (а саме: Сlір- 0 06 хв. 02 с.). Зазначенні позивачем порушення статей КУпАП, а саме: 278, 279, 283 та 284 вважають відсутніми.
Покликаючись на рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України по справі №537/2088/17 від 15.05.2019 року вказав, що інспектор виніс постанову у відповідності до норм чинного законодавства, адже на місці події, відповідно до ст.283 КУпАП здійснювався розгляд справи (тобто за вчинення правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, на водія можна винести постанову на місці вчинення правопорушення (місці зупинки транспортного засобу), що і було здійснено Поліцейським). Зауважив, що позивач жодним доказом і аргументом не довів факту того, що інспектором патрульної поліції було його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно. Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою, винесена на підставі та в порядку передбаченому законодавством, а тому просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого та здійснювати розгляд справи у відсутності сторони відповідача.
ІІІ. Позиція учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 23.01.2024р. він повертався із м.Львова до м.Мостиськ та був сильний снігопад та погані погодні умови, тому номерний знак автомобіля періодично забруднювався снігом, незважаючи на той факт, що перед початком руху, він здійснював чистку номерного знаку, а тому не погоджується із порушення ним вимог п.2.9 «в» Правил дорожнього руху. Що ж стосується порушення ним Правил дорожнього руху, а саме вимог п.18.1, то вважає, що він в даній ситуації не правий, однак зазначив, що погодні умови не дозволяли йому своєчасно загальмувати та пропустити пішохода, який знаходився на острівці, що розділяє смуги руху.
Представники відповідачів - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліціїв судове засідання не з`явилися, були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Представник відповідачів у поданому відзиві просив суд здійснити розгляд справи у відсутності сторони відповідача.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причин неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду не подав, жодних пояснень до суду не надіслав.
ІV. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 12.02.2024р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Воробйов Сергій Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду; відкрито провадження у даній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 .
V. Обставини справи, встановлені судом.
Предметом оскарження в даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1295324 від 23.01.2024р.
Судом встановлено, що інспектором 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_2 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1295324 від 23.01.2024р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 23.01.2024 року о 09 год. 59 хв. в с.Зимна Вода, дорога АД М11 Львів-Шегині, 10км 200м, керував транспортним засобом із забрудненим і закритим снігом номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20м, а також не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, який перебував на пішохідному переході, чим порушив вимоги п.18.1, п.30.2 ПДР України, що зафіксовано на камеру 474236, чим порушив п.2.9 в ПДР України.
Згідно з постановою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.121-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень за вчинення більш серйозного правопорушення, а саме за правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.
У п.5 вказаної постанови зазначено, що вчинення вказаних порушень було зафіксовано на камеру 474236.
VI. Застосовані норми права, судова практика ти висновки суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).
Відповідно до п.4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктами 1.1, 1.9 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За приписами пункту 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).
Згідно з пунктом 2.3 «а», «б» ПДР України перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 2.9 «в» даних Правил водієві забороняється: керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Частиною 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Щодо наявності в діях позивача ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме керування або експлуатація транспортного засобу з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, то суд вважає зазначити наступне.
Представником відповідачів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 вимог правил дорожнього до письмового відзиву долучений диск з відеозаписом, на якому зафіксовано події несення служби патрульними УПП на відповідній ділянці дороги М-11, виявлення ними транспортного засобу позивача, його зупинка, причину такої зупинки та подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Так, під час перегляду даного відеозапису, судом встановлено, що із наданого відповідачем відеозапису, жодним чином не вбачається забрудненого переднього номерного знаку. При цьому, зафіксовано задній номерний знак, який добре проглядається; також зафіксовано, що в процесі спілкування позивач не заперечив факт забруднення (заліплення снігом) номерного знаку, однак заперечував свою вину в цьому, аргументуючи даний факт погодними умовами. Отже, суд звертає увагу на те, що як видно із відеозапису від 23.01.2024р. погодні умови, і зокрема дорожня обстановка були такими, які легко призводили до того, що під час руху транспортних засобів, зокрема і державні номерні знаки на автомобілях не могли залишатися чистими. До того ж, як пояснив позивач, він перед початком руху здійснював чистку номерного знаку, тільки виїхав з м.Львова до м.Мостиська, а номерний знак став забрудненим через те, що падав сніг, попереду нього їхали автомобілі, що і призвело до забруднення переднього номерного знаку.
Згідно статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зважаючи на викладені норми, а також на те, що поведінка позивача ОСОБА_1 не була умисною і забруднення номерного знаку відбулося саме з причин несприятливих погодних умов, дорожньої обстановки, суд вважає передчасними висновки поліцейського УПП, який виніс оскаржувану постанову, оскільки ним не було в повній мірі враховано усіх обставин, за яких вказане порушення було допущено/вчинено.
Отже, наявні у матеріалах справи докази не дають підстави вважати доведеним факт порушення з боку позивача п.2.9 «в» Правил дорожнього руху та відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Разом з тим, як уже було вказано судом вище, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.
З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про протиправність та необхідність скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1295324 від 23.01.2024р. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП за порушення вимог пункту п.2.9 «в» ПДР України, а справа, з врахуванням приписів статті 286 КАС України, на підставі п.1 ст.247 КУпАП - підлягає закриттю, що підтверджує обґрунтованість позовних вимог у наведеній частині.
Щодо наявності в діях позивача ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, тобто порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, то суд зазначає наступне.
У відповідності до п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
З матеріалів справи убачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід, він не надав перевагу пішоходу, який рухався по ньому, чим порушив п.18.1 ПДР, а саме не зупинився перед пішоходним переходом щоб дати дорогу пішоходу, який перебував на пішохідному переходу.
Судом ураховано, що пішохід є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху.
Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.05.2019 у справі № 464/1703/17.
У пункті 5 оскаржуваної постанови має місце посилання на доказ, який підтверджує викладені обставини, а зокрема відеодоказ з камери 474236.
Дослідивши долучений до матеріалів справи відеозапис наданий стороною відповідача, судом підтверджуються встановлені у оскаржуваному судовому рішенні обставини з приводу того, що позивач не зупинив свій автомобіль перед пішохідним переходом та не надав перевагу в русі пішоходу, який вже знаходились на переході і здійснював рух, отже, позивачем порушено п.18.1 ПДР України; після зупинки транспортного засобу позивача поліцейський представився, пояснив причину зупинку та розпочав розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що вбачається із відеозапису нагрудної камери поліцейського; позивачу було роз`яснено його права, надано можливість скористатись послугами адвоката, однак жодних клопотань останнім про надання йому правової допомоги чи будь-яких інших зроблено (заявлено) не було, також позивач надав усні пояснення, але з порушенням не погодився; поліцейські під час розгляду справи про адміністративне правопорушення роз`яснили, що накладають стягнення у відповідності до вимог ст.36 КУпАП.
За наведених обставин, зібраними у справі доказами підтверджується порушення позивачем ОСОБА_1 п.18.1 ПДР України
Також слід зазначити, що подана позивачем ОСОБА_1 позовна заява не містить жодних обґрунтувань в частині щодо відсутності в діях останнього порушень п.18.1 Правил дорожнього руху України.
Таким чином, відсутні підстави для скасування спірної постанови серії ЕНА № 1295324 від 23.01.2024 року в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за вчинення порушення вимог пункту п.18.1 ПДР України (ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах).
Суд враховує, що частина 2 статті 36 КУпАП встановлює, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Суд зазначає, що на позивача ОСОБА_1 оскаржуваною постановою серії ЕНА № 1295324 від 23.01.2024 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. за більш серйозне правопорушення, а саме за ч.1 ст.121-3 КУпАП, положеннями якої передбачено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.
Ст.286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, частина третя якої встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням того, що суд дійшов висновку про правомірність спірної постанови серії ЕНА № 1295324 від 23.01.2024 року в частині визнання позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення - ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, отже необхідним є змінення заходу стягнення, який визначений у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1295324 від 23.01.2024 року відносно ОСОБА_1 в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.122 КУпАП із розміру штрафу 1190 гривень на розмір штрафу 340 гривень.
У решта частині постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1295324 від 23.01.2024 року відносно ОСОБА_1 належить залишити без змін.
Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
При цьому, суд враховує, що наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №73 затверджено Положення про Департамент патрульної поліції (у редакції наказу Національної поліції України від 03.09.2019 № 887), у пункті 4 якого закріплено, що Департамент організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріальне-технічне та фінансове забезпечення.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІV Положення про Департамент патрульної поліції Департамент та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту.
Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності (пункт 8 Розділу ІV Положення про Департамент патрульної поліції зі змінами).
Департамент фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом, та забезпечує їх цільове використання (пункт 9 Розділу ІV Положення про Департамент патрульної поліції із змінами).
Тобто, Управління патрульної поліції у відповідній області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не отримує та не являється розпорядником бюджетних коштів.
У зв`язку з викладеним, судові витрати підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України або шляхом відшкодування коштів з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у відповідній області Департаменту патрульної поліції.
Отже, зважаючи на те, що судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , то за рахунок бюджетних асигнувань саме Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого судового збору, а саме у розмірі 302,80 грн. (605,60 грн. х50%)
На підставі викладено, керуючись статтями 1, 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Воробйов Сергій Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1295324 від 23.01.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Воробйовом Сергієм Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-1, ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 гривень скасувати частково, а саме, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП за порушення вимог пункту 2.9в ПДР України та в цій частині провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП закрити, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.
Змінити захід стягнення, який визначений у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1295324 від 23.01.2024 року, відносно ОСОБА_1 , в межах передбаченої санкції ч.1 ст.122 КУпАП з розміру штрафу 1190 (однієї тисячі ста дев`яносто) гривень на розмір штрафу 340 (триста сорок) гривень.
У решті частині постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1295324 від 23.01.2024 року, відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 коп.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, місто Київ, вул.Ф.Ернста, буд.3; .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: інспектор 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Воробйов Сергій Миколайович, місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19.

Суддя Ю.В. Кічак