Справа № 400/3531/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/3531/23

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

рішення суду 1-ї інстанції

прийнято 07.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи - військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи - військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання довідки позивачу про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 10.06.2022 включно згідно з Додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298;

- зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 10.06.2022 включно згідно з Додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки ОСОБА_1 про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 10.06.2022.

Зобов`язати військову частину частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку, яка містить відомості про прийняття ним участі у бойових діях або у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 по 10.06.2022.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказував на те, що позивач у спірний період перебував у відрядженні у складі військової частини НОМЕР_1 ІІ, а не у військовій частині НОМЕР_1 . Апелянт вказав, що всі накази Командувача об`єднаних Сил (по стройовій частині) розроблені та підписані в об`єднаному командному пункті Об`єднаних сил (військова частина НОМЕР_1 ІІ ( АДРЕСА_1 ), який було розформовано, однак, гербову печатку та кутовий штамп військової частини НОМЕР_1 ІІ передавали в інші військові частини до різних командувачів, що підтверджується довідками військовими частинами НОМЕР_1 . Водночас, у військовій частині НОМЕР_1 гербова печатка та кутовий штамп військової частини НОМЕР_1 ІІ на обліку не перебували і не перебуває. Також, скаржник вказує, що Командувач об`єднаних сил і Командувач об`єднаних Сил Збройних Сил України це різні посадові особи, які відповідно очолюють різні військові частини. Об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил не був у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 та управління ним не здійснювало.

Апелянт також вказав, що інформація та документи у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районах у період здійснення зазначених заходів за період з 24.02.2022 по 10.06.2022 стосовно позивача відсутня.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до пункту 1 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 18.01.2022 № 8/ДСК Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях позивача, як військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , залучено з 26.01.2022 року для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно з підпунктом 1.1.1.14.2 пункту 1 наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині від 02.02.2022 № 26/дск позивач вважався з 27.01.2022 року таким, що прибув до складу сил та засобів, і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до посвідчення про відрядження від 27.01.2022 року № 372/2/29 позивача було відряджено у підпорядкування командувача ООС з 27.01.2022 року. Факт прибуття і вибуття позивача у місце відрядження засвідчено гербовою печаткою військової частини НОМЕР_1 ІІ (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

В матеріалах справи наявний лист військової частини НОМЕР_2 від 28.12.2022 року № 350/302/2/2252, в якому зазначено, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 по 29.08.2022 включно.

Згідно з підпунктом 18 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.11.2022 № 447-г Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану особовому складу військової частини НОМЕР_2 позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за період з 11.06.2022 по 28.08.2022. Підставою для цього нарахування зазначено довідку військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2022 № ОСУВ Хортиця/8/1337 про безпосередню участь головного сержанта ОСОБА_2 у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-стратегічного угрупування «Хортиця» у період з 11.06.2022 по 28.08.2022.

При цьому, як встановлено судом, за період з лютого по червень 2022 року позивачу нараховано додаткову винагороду в розмірі, що не перевищував 30000,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 372/9/47, виданою військовою частиною НОМЕР_5 14.04.2023.

Позивач разом із іншими військовослужбовцями звернувся до відповідача із колективним зверненням щодо надіслання до військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 довідку про період його безпосередньої участі у бойових діях для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період їхнього відрядження відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова № 168) за період з 24.02.2022 по 10.06.2022.

У листі від 03.02.2023 № 350/147/2/185пс військова частина НОМЕР_9 , яка за дорученням Міністра оборони України розглянула відповідне колективне звернення, повідомила, що документальних підтверджень про безпосередню участь позивача у бойових діях за період з 13 квітня по 10 червня 2022 року до військової частини не надходило.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року включно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Статтею 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1, 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації" в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168).

Відповідно до п. 1 Постанови №168, в первинній редакції, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В подальшому, Постановами КМ № 217 від 07.03.2022 року та № 350 від 22.03.2022 до п. 1 Постанови №168 були внесені зміни, які застосовуються з 24 лютого 2022 року, згідно яких установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: брали особисту та безпосередню участь у бойових діях; які брали особисту та безпосередню участь у заходах на території ведення бойових дій.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, Міністром Оборони України в телеграмі від 25.03.2022 №248/1298 надані розпорядження командирам військових частин (далі Рішення №248/1298) (застосувалась до 01.06.2022).

Абзацами 3, 4 пункту 3 Рішення № 248/1298 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 5 Рішення №248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29 (далі Окреме доручення) (застосовується з 01.06.2022), під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Отож у період з 24.02.2022 по 30.01.2023 підтвердження факту участі відрядженого військовослужбовця в безпосередньо у бойових діях або в забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії фактично здійснювалось на підставі відповідних довідок військових частин, куди військовослужбовці були відрядженні.

Суд встановив, що згідно з підпунктом 1.1.1.14.2 пункту 1 наказа Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині від 02.02.2022 № 26/дск позивач вважався з 27.01.2022 таким, що прибув до складу сил та засобів, і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

У листі військової частини НОМЕР_2 від 28.12.2022 № 350/302/2/2252 зазначено, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 по 29.08.2022 включно.

Таким чином, за періоди відрядження позивача з 24.02.2022 по 10.06.2022 військова частина, до якої позивача було відряджено, повинна була надати військовій частині за місцем штатної служби позивача довідку, що містила б відомості про прийняття ним участі у бойових діях та / або інших відповідних заходах.

Проте, такої довідки до військової частини за місцем штатної служби позивача надіслано не було, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що жодним чином у своїх доводах апеляційної скарги скаржник військова частина НОМЕР_1 не заперечує, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 року по 10.06.2022 року включно, та не доводить такого факту, а лише заперечує стосовно того, що саме військова частина НОМЕР_1 є розпорядником відповідної інформації, вказує про відсутність у неї документів та інформації щодо безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів з національне безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 24 лютого 202 року по 10 червня 2022 року та взагалі заперечує факт відрядження позивача у її підпорядкування.

Так, апелянт посилається на те, що позивач був відряджений до об`єднаного командного пункту Об`єднаних сил з відміткою гербової печатки військової частин: НОМЕР_10 , яка знаходилась в м. Часів Яр Донецької області.

Колегія суддів оцінює критично заперечення апелянта про те, що позивач перебував у відрядженні не у військовій частині НОМЕР_1 , а у військовій частині НОМЕР_1 ІІ, що на його думку підтверджується відбитком печатки на наказі про відрядження, в посвідченні про відрядження від 27.01.2022 року № 372/29.

Зі змісту наявної у справі копії наказу 02.02.2022 №26/дск, засвідченого, як звертає увагу скаржник, печаткою військова частина НОМЕР_1 ІІ, апеляційним судом встановлено, що його було прийнято Командувачем об`єднаних сил. Згідно вказаного наказу позивач вважається таким, що прибув до складу сил та засобів та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Відповідно до посвідчення про відрядження від 27.01.2022 № 372/2/30 позивача було відряджено у підпорядкування командувача ООС з 27.01.2022. Факт прибуття і вибуття позивача у місце відрядження також засвідчено гербовою печаткою військової частини НОМЕР_1 ІІ (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Відповідач вказував на те, що із введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил було розформовано, а гербову печатку та кутовий штамп військової частини НОМЕР_11 II було передано в інші військові угрупування до різних командувачів, із чого слідує, що Командувач об`єднаних сил і Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України це різні посадові особи, які, відповідно очолюють різні військові частини ( НОМЕР_1 і НОМЕР_1 II відповідно), з різним місцем дислокації ( м. Київ, та м. Часів Яр Донецької області). Відповідач також вказав, що Об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил не був підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , відповідно, позивач у 2022 році відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 не перебував.

З даного приводу, проаналізувавши наявні у справі матеріали колегія суддів зауважує, що на усіх копіях документів наявних у матеріалах справи, які засвідчені печаткою військової частини НОМЕР_1 ІІ указаний код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що довідка відповідача від 02.06.2023 року № 313/11/515, згідно з якою позивач у 2022 році у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 не перебував, засвідчена печаткою військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Тобто з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на гербових печатках військових частин НОМЕР_1 і НОМЕР_1 ІІ зазначено однаковий код ЄДРПОУ, що свідчить про належність їх одній юридичній особі.

З вказаного суд першої інстанції вірно виснував, що юридичною особою - військовою частиною НОМЕР_1 використовується декілька гербових печаток з різними умовними номерами (без номера, ІІ, ІІІ тощо) для використання на різних територіях дислокації її структурними підрозділами, які не мають статусу юридичних осіб.

Що стосується посилань апелянта про те, що кутовий штамп і гербову печатку військової частини « НОМЕР_12 » використовується з 11.06.2022 оперативно-стратегічним угрупуванням « ОСОБА_3 », яке перебуває в підпорядкуванні оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », і саме воно (або військова частина НОМЕР_1 ІІ) має бути залучений в якості відповідача замість військової частини НОМЕР_1 , то такі на думку апеляційного суду не є ґрунтовними, оскільки згідно з наявними матеріалами справи оперативно-стратегічні угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і « ОСОБА_4 » не є юридичними особами і в розумінні КАС України суб`єктами владних повноважень; позивача у спірний не було відряджено до оперативно-стратегічних угрупувань « ОСОБА_3 » чи « ОСОБА_4 ». Відтак вказані оперативно-стратегічні угрупування не можуть бути відповідачами у цій справі, оскільки не володіють адміністративною процесуальною правоздатністю.

Крім цього, колегія суддів враховує долучений представником позивача Витяг №МОУ 0050 - військової частини НОМЕР_1 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданий на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду Управлінням корпоративної політики Міністерства оборони України під час розгляду в суді іншої адміністративної справи №400/3535/23, згідно якого інформація в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація щодо військової частини НОМЕР_1 II відсутня.

Так, зі змісту витягу № МОУ 0050 від 19.06.2023 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань колегією суддів встановлено, що військова частина НОМЕР_1 створена 30.04.2004, має ідентифікаційний код 14302466.

З огляду на викладене вище, можна погодитись із доводами позивача про те, що військова частина НОМЕР_1 використовує у своїй діяльності щонайменше дві гербові печатки, одна з яких містить умовний порядковий номер «ІІ», а інша не має умовного порядкового номеру.

Відтак, у спірний період позивача було відряджено саме до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується посвідченням про відрядження від 27.01.2022 року № 372/2/30, яка і повинна була надіслати військовій частині за місцем штатної служби позивача довідку, що містила б відомості про прийняття участі ним у бойових діях та / або інших відповідних заходах, однак протиправно не виконала покладеного на неї обов`язку, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка призвело до порушення права позивача на отримання такої довідки.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач не надав.

З огляду на все вище зазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_13 видати йому довідку, яка містить відомості про прийняття ним участі у бойових діях або у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 по 10.06.2022 підлягають задоволенню.

Однак при цьому суд першої інстанції вірно визнав необґрунтованою вимогу позивача надати довідку про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 10.06.2022 конкретної форми, оскільки це не відповідає положенням Поряду № 260.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.В. Крусян О.О. Димерлій