Справа № 280/1551/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 травня 2024 року Справа № 280/1551/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фон України в Запорізькій області щодо незарахування ОСОБА_1 стажу її роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01.04.2004 по 13.12.2010, 01.07.2016 по 05.10.2019 у подвійному розмірі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізької області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у закладах з надані психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 до страхового стажу у подвійному розмірі, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити пенсію за віком з 17.08.2023 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до пенсії періоди роботи з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 у подвійному обчисленні на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки, вони порушують її право на пенсійне забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 2602.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

19.03.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№12875), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що З 01.01.2004 року в подвійному розмірі зараховується лише стаж роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Отже, період роботи позивачки до 01.01.2004 у відповідності до норм ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» був зарахований в подвійному розмірі при первинному призначенні пенсії Виходячи з вищевикладеного, підстав для зарахування стажу роботи позивачці в подвійному розмірі з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019, правових підстав немає, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже періоди роботи позивача після 01.01.2004 року зараховані на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Виходячи із вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що З 14.12.2010 ОСОБА_1 управлінням ПФУ в Вільнянському районі Запорізької області було призначено пенсію за вислугу років як працівнику сфери охорони здоров`я відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 02.03.2017 ОСОБА_1 перейшла на пенсію за віком на пільгових умовах та наразі знаходиться на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Із змісту розрахунку розміру пенсії, що міститься в матеріалах електронної пенсійної справи Позивача, вбачається, що до її страхового стажу не було зараховано відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі періоди її роботи у закладі з надання психіатричної допомоги після 01.01.2004.

Довідкою Вільнянської виправної колонії управління ДДУ ПВП в Запорізькій області (№20) від 06.10.2015 вих. №6/15-4984, яка видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено те, що що вона дійсно: з 22.09.1988 року по 13.12.2010 року - 22 роки 01 місяць 22 дні працювала сестрою медичною І психіатричного відділення Міжобласної спеціалізованої психіатричної лікарні (до 08.06.1993 року - Республіканська психіатрична лікарня при установі) при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання Вільнянської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області (№20) (до 01.12.1999 року установа ЯЯ 310/20 УВП УМВС України в Запорізькій області), повний робочий день виконувала роботу, пов`язану з обслуговуванням психічно - хворих осіб, перебуваючих на стаціонарному лікуванні.

Згідно до наказу МВС України № 341 від 08.06.1993 року Республіканська психіатрична лікарня при установі ЯЯ-310/20 перейменована у Міжобласну психіатричну лікарню.

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999 року установу ЯЯ-310/20 УВП УМВС України в Запорізькій області перейменовано у Вільнянську виправну колонію управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№20).

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 44 від 12.03.2004 р. Міжобласна психіатрична лікарня при Вільнянській виправній колонії (№20) перейменована у Лікувальний заклад при Вільнянській виправній колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№20) для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання.

Згідно наказу управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області № 314 від 29.08.2005 р. назву посади " медична сестра " змінено на " сестра медична ".

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 186 від 22.04.2009 року Лікувальний заклад при Вільнянській виправній колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№20) для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання перейменовано у Спеціалізовану психіатричну лікарню при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання.

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 338 від 29.07.2009 року Спеціалізована психіатрична лікарня при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання Вільнянської виправної колонії (№20) перейменовано у Міжобласну спеціалізовану психіатричну лікарню при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання Вільнянської виправної колонії (№20).

Вільнянська виправна колонія управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області (№20) перейменована на Вільнянську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229).

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 №4-12 підтверджується, що з 22.09.1988 по 13.12.2010 Позивач працювала у закладі з надання психіатричної допомоги.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 № 15-20 також підтверджується її стаж роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01.07.2016 по 05.10.2019.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не зарахування у подвійному розмірі періоди її роботи у закладі з надання психіатричної допомоги після протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналіз положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку призначення особі трудової пенсії за вислугу років на підставі саме цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909.

Спільним листом від 29.12.2005 № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.2009/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що інфекційними закладами є, в тому числі, туберкульозні диспансери, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Судом встановлено, що Вільнянська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229), у якому працювала позивач, належить до закладів, передбачених статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Отже, факт роботи позивача на посаді медсестри, що за посадовою діяльністю дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі підтверджується.

При цьому, суд зазначає, що відповідач не ставить під сумніви, що позивач працював у закладі охорони здоров`я, що надає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

Посилання представника відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно зі статтею 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом Суд відхиляє, з огляду на наступне.

За змістом пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з пунктом 3 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами пункту 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.02.2020 по справі №462/1713/17, від 04.12.2019 по справі №689/872/17 та від 11.12.2018 по справі№310/385/17, яка в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, оскільки у постанові від 23.01.2019 по справі №485/103/17 Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість зарахування стажу роботи позивача у подвійному розмірі з 01.07.1983 у зв`язку з тим, що Снігурівська виправна колонія № 5 Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області є інфекційним закладом в розумінні статті 60 Закону України №1788-XII.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо необхідності визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду роботи на посаді медсестри в Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229) з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 в подвійному розмірі та не проведення перерахунку пенсії та зобов`язавши відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши період роботи з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 в подвійному розмірі, з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Одночасно суд зазначає, що поновлення порушеного права позивача має відбутись з моменту призначення їй пенсії, тому перерахунок відповідач зобов`язаний здійснити саме з дати призначення пенсії за вислугу років 14.12.2010.

При цьому, адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

Аналогічне застосування норм права відображено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/261/18).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 90, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи в Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229) з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 в подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши періоди роботи в Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229) з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 в подвійному розмірі з 14.12.2010, з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплачений судовий збір в розмірі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири гивні 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 01.05.2024.

Суддя А.В. Сіпака