Справа № 300/2769/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2769/23 пров. № А/857/3451/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року (ухвалене головуючим суддею Чуприна О.В., у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/2769/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлення-рішень за № 4-0906 від 01.05.2020 та за № -0906 від 30.04.2021,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення за № 4-0906 від 01.05.2020 та за № -0906 від 30.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вона станом на 2020-2021 роки не була фактичним та юридичним землекористувачем земельної ділянки площею 0,0064 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:001:0001, а тому вважає, що податкові повідомлення-рішення від 01.05.2020 за №4-0906 на суму 5691, 69 грн та від 30.04.2021 за №-0906 на суму 1762, 08 грн є протиправними, та такими що підлягають скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області №4-0906 від 01.05.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 5691,69 грн, №-0906 від 30.04.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 1762,08 грн.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звільнена від обов`язку сплати оренди за земельну ділянку по АДРЕСА_1 , за спірний період (2020 рік і січень-травень 2021 року), оскільки договір оренди землі №78 від 05.09.2005 не був продовжений.

Таким чином, нарахування позивачу орендної плати, є безпідставним, а у спірних правовідносинах у позивача не виник податковий обов`язок з плати за землю у формі орендної плати за земельні ділянки комунальної власності.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 05.09.2005 між Калуською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки для розміщення тимчасового торгового павільйону № НОМЕР_1 , загальною площею 0,0064 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ).

Вказана обставина підтверджується поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

24.07.2013 орендодавець, Калуська міська рада Івано-Франківської області в особі міського голови ОСОБА_2 , який діє на підставі пункту 16 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з одного боку, та орендар, в особі підприємця ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 та діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, зареєстрованого виконавчим комітетом Калуської міської ради від 06.03.1998 за № 2 10, з другого боку, уклали додаткову угоду до Договору оренди землі № 78 від 05.09.2005 (а.с.6-7), згідно якої, поряд з іншим, договір оренди землі № 78 від 05.09.2005 поновлено з 23.04.2013 по 23.04.2016.

Згідно нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 01.12.2011, зареєстрований в реєстрі за № 4727, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 торговий павільйон № 183 площею 27,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0064 га, кадастровий номер :12:001:0001, яка надана ОСОБА_1 в оренду для розміщення вказаного торгового павільйону (а.с.9-10).

В подальшому ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 06.06.2013, зареєстрований в реєстрі за № 1936, відчужила ОСОБА_4 торговий павільйон №183 площею 27,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0064 га, кадастровий номер :12:001:0001 (а.с.11-12).

В свою чергу, ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 вище вказаний торговий павільйон № НОМЕР_1 площею 27,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0064 га, кадастровий номер :12:001:0001, свідченням чого є нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу від 12.02.2018, реєстраційний номер №316 (а.с.13-16).

Згідно Договору оренди землі від 24.06.2021, реєстраційний номер №2257, Калуська міська рада передала ОСОБА_5 до 24.06.2026 у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення торгового павільйону № НОМЕР_1 з кадастровим номером :12:001:0001, яка розташована у межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-20).

Попередньо, ОСОБА_1 27.04.2017 звернулась до Калуської міської ради із заявою про продовження терміну оренди земельної ділянки площею 0,0064 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:001:0001 для розміщення тимчасового торгового павільйону № 183.

Листом від 14.09.2017 за № 29006/09-38 виконавчий комітет Калуської міської ради Івано-Франківської області повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до Порядку встановлення тимчасових споруд, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 за №244, при встановленні тимчасових споруд згідно з наказом не передбачено наявність договорів оренди землі. Враховуючи такі обставини питання щодо продовження було знято з розгляду сесії Калуської міської ради. Додатково зазначили, що Калуською міською радою прийнято рішення №1021 від 31.08.2017 «Про об`єкти оренди комунальної власності для розміщення тимчасових споруд». Тому, рекомендували позивачу звернутися в Фонд комунальної власності територіальної громади м. Калуша для укладення договорів оренди окремих конструктивних елементів благоустрою міста, за умови відповідності місця розташування тимчасової споруди комплексній схемі розміщення та затвердженим архетипам (а.с.8).

Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення № 4-0906 від 01.05.2020 і № -0906 від 30.04.2021, якими нараховано позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою площею 0,0064 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:001:0001, за 2020 рік в сумі 5691,69 грн і за 2021 рік в сумі 1762,08 грн (а.с.93).

Позивач вважаючи спірні податкові повідомлення рішення протиправними, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини, котрі виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За визначенням, наведеним у п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (підпункт 14.1.72); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73); земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (підпункт 14.1.74); плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147).

Відповідно до п.п.14.1.73 п.14.1 ст.14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Згідно з п.16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

В силу приписів ст. 269 ПК України, платниками податку за землю є, зокрема, платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно з п.287.1 ст.287 ПК України землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Вказана норма кореспондує ст. 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), відповідно до якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом положень п.287.7 ст.287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Положеннями п.п. 270.1.2 п. 270.1 ст. 270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування земельним податком об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Таким чином, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у землекористувачів з дня виникнення права користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті п. 288.1 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 за № 161-XIV (далі - Закон № 161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Питання стосовно припинення договору оренди землі і наслідків припинення або розірвання такого договору унормовані статтями 31 та 34 Закону № 161-XIV, за змістом яких договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Разом з цим, за правилами статті 33 Закону №161-XIV (в редакції, чинній на момент звернення позивача про продовження дії договору оренди землі), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що ст. 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Відтак договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у ч. 8 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Як згадувалось вище, зміст листів Калуської міської ради від 14.09.2017 за № 29006/09-38 і №2643/02-29-03 від 22.05.2023 свідчить про те, що дію Договору оренди землі №78 від 05.09.2005 не продовжено, в тому числі станом на 2020 рік і січень-травень 2021 року.

Право оренди позивача на земельну ділянку відповідно до вимог закону зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно строком до 23.04.2016.

Калуська міська рада, як орендодавець земельної ділянки, не інформувала податковий орган в порядку статті 288 Податкового кодексу України про укладання з ОСОБА_1 договору оренди землі на відповідний поточний рік (2020-2021).

А тому враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки у спірних правовідносинах у позивача не виник податковий обов`язок з плати за землю у формі орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в силу того, що позивач звільнена від обов`язку сплати оренди за земельну ділянку по вул. Сівецька в м. Калуш, за спірний період (2020 рік і січень-травень 2021 року), оскільки договір оренди землі №78 від 05.09.2005 не був продовжений.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 300/2769/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар