Справа № 320/31991/23
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 квітня 2024 року

м. Київ

справа №320/31991/23

адміністративне провадження № К/990/15830/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №320/31991/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити дії.

Київський окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 07.03.2023 повернув позовну заяву.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Шостий апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу без руху з підстав несплати судового збору.

Згодом, у зв`язку з неусуненням згаданих вище недоліків, Шостий апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 22.04.2024 апеляційну скаргу повернув апелянту.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний Суд» 23.04.2024 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2024, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначив, що у відповідності до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI), судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, а тому, суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, безпідставно постановили оскаржувані ухвали про повернення позовної заяви/апеляційної скарги з підстав несплати судового збору.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Щодо оскарження ухвали Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2024

Згідно частини 2 статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини 1 статті 294 цього Кодексу, після їхнього перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі №320/31991/23 не була переглянута в апеляційному порядку, а тому приймаючи до уваги положення частини 2 статті 328 КАС України, така не може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції без її апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, у відкритті касаційного провадження у цій частині вимог слід відмовити.

Щодо оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 2 статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Шостий апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 03.04.2024 залишив без руху апеляційну скаргу відповідача на ухвалу суду першої інстанції, з підстав несплати судового збору та встановив десятиденний (з моменту отримання копії цієї ухвали) строк для усунення згаданих недоліків.

Суд апеляційної інстанції встановив, що копію вказаної ухвали від 03.04.2024 (про залишення без руху апеляційної скарги) скаржник отримав в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет» в той же день о 18:45, однак у встановлений судом десятиденний строк (який закінчився 15.04.2024) недоліки апеляційної скарги не усунув, що в свою чергу стало підставою для постановлення оскаржуваної ухвали від 22.04.2024 про повернення апеляційної скарги скаржнику.

Приписами пункту 1 частини 5 статті 296 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно із частиною 2 статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Положенням пункту 1 частини 4 цієї ж статті визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приписами статті 44 КАС України встановлено, зокрема, обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відтак, процесуальним законом чітко закріплено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» вказав наступне: «Суд ще раз нагадує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Таким чином, вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції».

Відповідач, отримавши копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, не усунув її недоліки, а тому суд апеляційної інстанції правомірно повернув своєю ухвалою від 22.04.2024 цю скаргу апелянту.

Пояснення ж зазначені скаржником в обґрунтування касаційної скарги Верховний Суд не бере до уваги, позаяк такі є абстрактними, узагальненими та такими, що не містять ознак наявності перепони у вчиненні процесуальної дії протягом визначеного законодавством строку.

Зокрема, згідно з частиною 1 статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, а тому, за її подання йому слід було сплатити судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слід наголосити, що у цьому випадку не може застосованим положення пункту 13 частини 2 статті 3 Закону №3674-VI, позаяк цією нормою встановлено заборону справляння судового збору за подання лише позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, а не апеляційної скарги.

Ба більше, стосовно зазначеного Велика Палата Верховного Суду вже сформувала висновок у своїй постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15, де, серед іншого, вказала:

«…підпунктом 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон N 3674-VI) визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу адміністративного суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали адміністративного суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом №3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали…».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується і суд касаційної інстанції, про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження, оскільки у встановлений судом строк апелянтом не були усунуті недоліки апеляційної скарги щодо сплати судового збору.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування частини 2 статті 298 та пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою у цій частині вимог слід також відмовити.

Керуючись статтями 248, 333, КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу ОСОБА_1 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №320/31991/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіВ.М. Шарапа Я.О. Берназюк С.М. Чиркін