Справа № 160/923/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2024 рокум. ДніпроСправа № 160/923/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Лиштви Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 27 лютого 2024 року надійшов адміністративний позов адвоката Лиштви Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви заявлено такі вимоги:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням взяття безпосередньої участі у бойових діях, а саме за 28 днів виконання бойового завдання за лютий 2023 року та за 29 днів виконання бойового завдання за березень 2023 року;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням взяття безпосередньої участі у бойових діях, а саме за 28 днів виконання бойового завдання за лютий 2023 року та за 29 днів виконання бойового завдання за березень 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

У період з 03 по 21 лютого 2023 року, з 22 лютого по 02 березня 2023 року, з 03 по 31 березня 2023 року позивач згідно з отриманими бойовими розпорядженнями командира НОМЕР_2 Обр ТрО з розвідки від 03.02.2023 № 1/953, від 22.02.2023 № 1/1667, від 03.03.2023 № 1/2034 в складі військової частини НОМЕР_3 виконував вказані бойові розпорядження в районах оборони НОМЕР_2 обр ТрО та безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Однак за спірний період виплата додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 100000,00 грн з розрахунку на місяць.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки порушує права та соціальні гарантії позивача, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Від військової частини НОМЕР_1 до суду 28 березня 2024 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

З посиланням на положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, в редакції наказу Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, окремого доручення Міністра оборони України від 06.03.2023 № 5718/з, представник відповідача стверджує, що підставами для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, є наявність: бойового наказу (бойового розпорядження) з визначеними бойовими завданнями безпосередньо в районах бойових дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора; запису в журналі бойових дій, бойового донесення про виконання бойових завдань в зоні бойових дій; доповіді про виконання визначених бойових (спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій. А у разі відрядження військовослужбовців до інших військових частин для виконання бойових завдань, - відповідна довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі цих частин, яка видається за наявності відповідного бойового розпорядження, запису в журналі бойових дій частини, у складі якої військовослужбовці виконували визначені їм бойові завдання та наявності доповіді про виконання визначених бойових(спеціальних) завдань у районах ведення бойових дій.

Таким чином, лише видання бойових розпоряджень командиром військової частини НОМЕР_1 , на які посилається позивач у своєму позові, не може вважатись достатніми підставами для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, за відсутності відповідного підтвердження виконання зазначених бойових завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій.

Щодо посилання позивача на рапорт ТВО начальника розвідки-начальника відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2023 року в частині встановлення ОСОБА_2 , грошової премії за лютий, березень 2023 року як на доказ, представник відповідача звертає увагу суду, поняття грошова премія та додаткова винагорода мають суттєву різницю, а тому їх нарахування регулюються різними нормами права. Крім того, встановлення ОСОБА_2 премії жодним чином не стосується права позивача на додаткову винагороду та є недоречним у даному позові.

Стосовно рапорту начальника розвідки-начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 від 21 серпня 2023 року про отримання ним особисто бойових розпоряджень та їх виконання у лютому-березні 2023 року, представник відповідача звертає увагу суду, що зазначений рапорт не містить жодної інформації про виконання будь-яких бойових завдань позивачем, а тому також не може бути належним доказом у даній справі.

Щодо копії довідки військової частини НОМЕР_3 від 29 травня 2023 року представник відповідача зауважує, що згідно з матеріалами службового розслідування, призначеного відповідно до наказу МО України від 21.11.2023 № 608, та проведеного військовою частиною НОМЕР_3 , встановлено, що довідка, видана військовою частиною НОМЕР_3 , є такою що немає прямої юридичної дії та видана з порушенням чинного законодавства, таким чином, у позивача не виникло та не могло виникнути право на отримання додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 грн. Крім того, представник відповідача зазначив, що у разі виконання позивачем бойових розпоряджень, на які він посилається у своєму позові, у лютому 2023 року в частині НОМЕР_3 , зазначена довідка повинна була надійти до військової частини НОМЕР_1 (за місцем штатної служби позивача) не пізніше 05 березня 2023 року із зазначенням днів безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі військової частини НОМЕР_3 у лютому 2023 року, а у разі виконання бойових завдань у березні 2023 року - не пізніше 05 квітня 2023 року. Але вказана довідка до військової частини НОМЕР_1 не надходила.

В журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 записи щодо виконання позивачем бойових завдань у спірний період відповідно бойових розпоряджень, на які посилається позивач у позові, згідно з рапортом начальника СОДТ військової частини НОМЕР_1 відсутні.

Натомість, відповідно до рапортів начальника розвідки-начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 13 березня 2023 року № 1/1400 та від 05 квітня 2023 року № 1/2067 позивач залучався до виконання завдань, визначених абзацом 16 ХХХІV Порядку № 260, у зв`язку із чим йому нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 грн пропорційно дням виконання завдань.

Крім того, позивач в період з 13 по 16 березня 2023 року вибув зі складу сил та засобів, які приймають безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, та не виконував будь-які бойові (спеціальні) завдання, у зв`язку з тим, що в зазначений час перебував у службовому відрядженні, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2023 № 71 та від 17.03.2023 № 75, а тому розрахунок недоотриманої додаткової винагороди (за 29 днів виконання бойового завдання у березні 2023 року) зроблено позивачем неправильно.

Підсумовуючи наведені у відзиві обставини, представник відповідача вважає, що позивачем не наведено жодних аргументів, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням взяття безпосередньої участі у бойових діях, а саме за 28 днів виконання бойового завдання за лютий 2023 року та за 29 днів виконання бойового завдання за березень 2023 року.

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надійшло.

По справі сторонами заявлено такі клопотання та вчинено судом такі процесуальні дії:

- ухвалою від 04 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу подати до суду уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України; заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та доказами поважності причин його пропуску;

- від представника позивача 08 березня 2024 року надійшло клопотання, до якого додано уточнену позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду;

- ухвалою від 12 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та поновлено позивачу пропущений строк на звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив; витребувано докази, яких не вистачає для розгляду справи;

- ухвалою від 03 квітня 2024 року витребувано додаткові докази від військової частини НОМЕР_1 та від військової частини НОМЕР_3 ;

- військовою частиною НОМЕР_1 до суду 15 квітня 2024 року надано витребувані ухвалою від 03 квітня 2024 року докази;

- військовою частиною НОМЕР_3 на виконання вимог ухвали від 03 квітня 2024 року до суду 22 квітня 2024 року надано заяву та частину витребуваних судом доказів;

- ухвалою від 02 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду та про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з 19 грудня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головний сержант командир відділення взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями довідки відповідача від 27 березня 2024 року про проходження військової служби; військового квитка серії НОМЕР_5 .

Рапортом (зареєстрований 13 березня 2023 року за вхідним № 1/1400), поданим командиру Військової частини НОМЕР_1 , начальник розвідки начальник відділення розвідки штабу майор ОСОБА_4 відповідно до вимог пункту 2 розділу ХХХIV Порядку № 260 просив виплатити військовослужбовцям відділення розвідки штабу і розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду за лютий 2023 року у таких розмірах: 30000,00 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, а саме молодшому сержанту ОСОБА_1 , порядковий номер 31, період участі з 01 по 28 лютого 2023 року, підстава бойове розпорядження від 02 жовтня 2022 року № БР-590т.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16 березня 2023 року № 127 «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2023 року» наказано виплатити особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року, окрім військовослужбовців, зазначених у пункті 2 цього наказу, відповідно до додатку 1 до цього наказу (пункт 1 означеного наказу).

Відповідно до Додатку № 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16 березня 2023 року № 127 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» значиться молодший сержант ОСОБА_1 , період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) - з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року, підстава бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02 жовтня 2022 року № БР-590т, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 39дск, рапорт начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 13 березня 2023 року № 1/1400.

Рапортом (зареєстрований 05 квітня 2023 року за вхідним № 2067), поданим командиру військової частини НОМЕР_1 , начальник розвідки начальник відділення розвідки штабу майор ОСОБА_4 відповідно до вимог пункту 2 розділу ХХХIV Порядку № 260 просив виплатити військовослужбовцям відділення розвідки штабу і розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду за лютий 2023 року у таких розмірах: 30000,00 грн пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань у складі діючого угруповання військ (сил) Сил оборони держави, а саме молодшому сержанту ОСОБА_1 , порядковий номер 31, період участі з 01 по 31 березня 2023 року, підстава бойове розпорядження від 02 жовтня 2022 року № БР-590т.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11 квітня 2023 року № 167 «Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року» наказано виплатити особовому складу військової частини за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року, окрім військовослужбовців, зазначених у пункті 2 цього наказу, відповідно до додатку 1 до цього наказу (пункт 1 означеного наказу).

Відповідно до Додатку № 1 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11 квітня 2023 року № 167 «Про виплату додаткової винагороди за березень 2023 року» значиться молодший сержант ОСОБА_1 , період виконання завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) - з 01 по 12 березня 2023 року та з 17 по 31 березня 2023 року, підстава бойове розпорядження ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02 жовтня 2022 року № БР-590т, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 93дск, рапорт начальника розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 05 квітня 2023 року № 1/2067.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 березня 2023 року № 71 молодший сержант ОСОБА_1 вважався таким, що вибув зі складу сил та засобів, які приймали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічці і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань у службове відрядження до ТОВ «УКРСПЕЦСІСТЕМС». Знятий з котлового забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 14 березня 2023 року.

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 березня 2023 року № 75 молодший сержант ОСОБА_1 вважається таким, що прибув до складу сил та засобів, які приймали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічці і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань зі службового відрядження з ТОВ «УКРСПЕЦСІСТЕМС». Зарахований на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 18 березня 2023 року.

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2024 року № 161 про нарахування та виплату додаткової винагороди згідно з Постановою № 168 підтверджено, що ОСОБА_1 за лютий 2023 року нараховано 30000,00 грн додаткової винагороди, виплачено на картку 23 березня 2023 року 29550,00 грн; за березень 2023 року нараховано 26129,03 грн додаткової винагороди, виплачено на картку 22 квітня 2023 року 25737,09 грн.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_3 від 29 травня 2023 року № 1651, яка надана представником позивача як додаток до позовної заяви, ця довідка видана військовослужбовцю (військовослужбовцям), який (які) проходить (проходять) військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а саме: у тому, що молодший сержант ОСОБА_1 (порядковий номер 5) у періоди з 03 по 21 лютого 2023 року та з 22 по 28 лютого 2023 року на підставі бойових розпоряджень з розвідки від 03 лютого 2023 року № 1/953гриф та від 22 лютого 2023 року № 1/1667гриф брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони і позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (або наприклад у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника), перебуваючи у районі ведення воєнних (бойових) дій (Донецька область, Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада) (зазначене повинно відповідати наказу ГК ЗСУ на відповідний місяць); підстава: бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 обр ТрО від 03 лютого 2023 року № 1/953гриф та від 22 лютого 2023 року № 1/1667гриф, записи в журналах бойових дій військової частини НОМЕР_3 від 01 січня 2023 року № 29дск, від 07 лютого 2023 року № 57гриф, рапорт тво начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_3 від 05 квітня 2023 року № 947вх. Також в довідці зазначено, що зазначеним військовослужбовцем порушень, передбачених пунктом 14 розділу ХХХIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, протягом зазначеного вище періоду допущено не було; ця довідка є підставою для включення до проекту наказу про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану. Означена довідка складена та підписана начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_3 капітаном ОСОБА_5 та тво начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_3 старшим солдатом ОСОБА_6 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11 березня 2024 року № 193 «Про призначення службового розслідування за фактом законності та підстав видачі довідки № 1651 від 29.05.2023 року» військовою частиною НОМЕР_3 проведено службове розслідування за фактом законності та підстав видачі довідки від 29 травня 2023 року № 1651, про що свідчать матеріали службового розслідування.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 26 березня 2024 року № 87 «Про результати службового розслідування» серед іншого довідку від 29 травня 2023 року № 1651, видану військовою частиною НОМЕР_3 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме майора ОСОБА_7 , капітана ОСОБА_2 , лейтенанта ОСОБА_8 , молодшого лейтенанта ОСОБА_9 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , солдата ОСОБА_10 , солдата ОСОБА_11 , вважати недійсною та такою, що є безпідставною та є незаконною (пункт 3 наказу).

Також у заяві про виконання ухвали суду, що надійшла до суду 22 квітня 2024 року, військовою частиною НОМЕР_3 зазначено, що у зв`язку з відсутністю затребуваних документів, на підставі яких видано довідку від 29 травня 2023 року № 1651, яка раніше долучена до позовної заяви, проведено у військовій частині НОМЕР_3 службове розслідування щодо законності і підстав видачи вищевказаної довідки. Відомості та документи, що підтверджують відрядження ОСОБА_1 для виконання завдань до військової частини НОМЕР_3 у спірному періоді (лютий-березень 2023 року) відсутні.

Рапортом (вхідний реєстраційний № 6449 від 31 липня 2023 року), поданим командиру військової частини НОМЕР_1 , тво начальника розвідки начальник відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_12 просив вказівки відповідним посадовим особам щодо виплати грошової премії за лютий-березень 2023 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , зокрема молодшому сержанту ОСОБА_1 відповідно до бойових розпоряджень від 03 лютого 2023 року № 1/953, від 22 лютого 2023 року № 1/1667, від 03 березня 2023 року № 1/2034.

Рапортом (вхідний реєстраційний № 2414 від 21 серпня 2023 року), поданим начальнику штабу першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , начальник розвідки начальник відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 доповів, що ним отримано для виконання бойові розпорядження командира НОМЕР_2 Обр ТрО з розвідки від 03 лютого 2023 року № 1/953, від 22 лютого 2023 року № 1/1667, від 03 березня 2023 року № 1/2034. Зазначені бойові розпорядження з розвідки виконувалися в батальйонних районах оборони НОМЕР_2 обр ТрО у лютому-березні 2023 року.

Рапортом (вхідний реєстраційний № 4255 від 27 березня 2024 року), поданим командиру військової частини НОМЕР_1 , помічник командира начальник служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_13 доповів, що відповідно до журналів бойових дій від 01 лютого 2024 року № 44т, від 01 лютого 2024 року № 45т інформація про внесення до зазначених журналів бойових дій розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 від 03 лютого 2023 року № 1/953, від 22 лютого 2023 року № 1/1667дск, від 03 березня 2023 року № 1/2034, а також інформація щодо виконання ОСОБА_1 зазначених бойових розпоряджень протягом лютого-березня 2023 року відсутня.

Рапортом (вхідний реєстраційний № 5136 від 12 квітня 2024 року), поданим командиру військової частини НОМЕР_1 , тво начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_14 доповіла:

в ході підготовки документів по справі № 160/923/24 перевірено номенклатуру справ за 2023 рік та встановлено, що бойові розпорядження від 03 лютого 2023 року № 1/953, від 22 лютого 2023 року № 1/1667, від 03 березня 2023 року № 1/2034 відсутні. До військової частини НОМЕР_3 вищевказані бойові розпорядження не направлялися, причина відсутності таких бойових розпоряджень встановлюється;

щодо відрядження військовослужбовця ОСОБА_1 для виконання військових завдань до військової частини НОМЕР_1 повідомила, що таке відрядження неможливе, оскільки військовослужбовець ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 19 грудня 2022 року та не відряджався до підпорядкованих частин, у тому числі до військової частини НОМЕР_3 , у спірний період.

З вищеописаних доказів, судом встановлено, що:

позивач у лютому-березні 2023 року у відрядження до військової частини НОМЕР_3 не вибував та ніс військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ;

довідка військової частини НОМЕР_3 від 29 травня 2023 року № 1651 щодо безпосередньої участі у бойових діях військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема молодшого сержанта ОСОБА_1 , є недійсною та такою, що є безпідставною та є незаконною;

рапорт про виплату позивачу збільшеної до 100000,00 грн грошової винагороди за період лютий-березень 2023 року не подавався;

наказ командиром військової частини НОМЕР_1 про виплату позивачу збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди не видавався.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі Закон № 1932-ХІІ) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій;

бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Частиною першою статті 12 Закону № 1932-ХІІ визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

За приписами статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-ХІІ «Про Збройні Сили України» (далі Закон № 1934-ХІІ):

Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина перша);

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом (частина друга);

з`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України (частина четверта).

Відповідно до статті 3 Закону № 1934-ХІІ Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно із частинами першою, третьою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ № 64/202), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу № 64/202 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

У подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 452/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 21 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року):

установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац перший);

особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень (абзац другий);

нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац третій);

виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац четвертий).

Згідно із пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовувалася у період з 21 січня 2023 року по 10 серпня 2023 року) установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Згідно із пунктом 1 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (тут і надалі положення наведено в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 260), цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Абзацами першим-п`ятим пункту 8 розділу 1 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 розділу 1 Порядку № 260).

Виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України (пункт 16 розділу 1 Порядку № 260).

Згідно із пунктом 17 розділу 1 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах); перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями; військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу ХХХІV Порядку № 260).

Згідно із пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пункту 5 розділу XXXIV Порядку № 260 про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць (абзац перший пункту 7 розділу XXXIV Порядку № 260).

Пунктом 8 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 9 розділу XXXIV Порядку № 260).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 06 березня 2023 року № 5718/з, яке застосовується з 01 лютого 2023 року.

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року № 5718/з керівникам пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), Сил оборони держави, командирам військових частин (установ, організацій), військових частин резерву Головнокомандувача Збройних Сил України, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення. У разі, якщо військовослужбовці були відрядженні до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, військових частин резерву Головнокомандувача Збройних Сил України з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, здійснювати також за формою довідки, визначеною рішенням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29, яка видана починаючи з 01 лютого 2023 року, але не пізніше ніж до 31 березня 2023 року.

Виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказів відповідних керівників (пункт 2 Окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року № 5718/з).

З вище наведених правових норм слідує, що відповідач входить до структури Збройних Сил України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць виплачується, зокрема військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Умовами виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць є:

- період дії воєнного стану;

- безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби);

- виконання визначених у пункті 2 розділу XXXIV Порядку № 260 бойових (спеціальних) завдань.

При цьому виплата додаткової винагороди здійснюється за наказом командира військової частини, підставою для видачі якого є:

бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення, постові відомості, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань;

повідомлення (довідка) керівників пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць.

З вищеописаних наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 у спірному періоді проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач стверджує, що його право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць підтверджено вищеописаними: довідкою військової частини НОМЕР_3 від 29 травня 2023 року № 1651 про дні безпосередньої участі позивача у відповідних заходах у лютому 2023 року; рапортами (вхідний реєстраційний № 6449 від 31 липня 2023 року) та (вхідний реєстраційний № 2414 від 21 серпня 2023 року) про виконання позивачем завдань відповідно до бойових розпоряджень від 03 лютого 2023 року № 1/953, від 22 лютого 2023 року № 1/1667, від 03 березня 2023 року № 1/2034.

Однак, при розгляді справи судом встановлено, що позивач у лютому не відряджався до військової частини НОМЕР_3 , а довідка військової частини НОМЕР_3 від 29 травня 2023 року № 1651 за наслідками проведеного службового розслідування вважати недійсною та такою, що є безпідставною і є незаконною.

За таких обставин у розумінні статті 74 КАС України вказана довідка є недопустимим доказом.

Що стосується вище вказаних рапортів, то судом встановлено, що, по перше, рапорт (вхідний реєстраційний № 6449 від 31 липня 2023 року) стосується виплати військовослужбовцям, у тому числі і позивачу, премії за лютий-березень 2023 року, а не додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

По друге, вказана у цих рапортах інформація про виконання, зокрема позивачем бойових розпоряджень не підтверджена доказами, визначеними в пункті 4 розділу XXXIV Порядку № 260. Навпаки достовірність вказаної інформації спростована відповідачем наданими в матеріали справи рапортами (вхідний реєстраційний № 4255 від 27 березня 2024 року) та (вхідний реєстраційний № 5136 від 12 квітня 2024 року), згідно з якими бойові розпорядження від 03 лютого 2023 року № 1/953, від 22 лютого 2023 року № 1/1667, від 03 березня 2023 року № 1/2034 командиром військової частини не видавалися та до журналів бойових дій не вносилися.

Отже суду не надано жодних доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи у лютому-березні 2023 року безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, тобто існування підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до Постанови № 168.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Абзацами першим та другим частини другої статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту частин першої та другої статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірному періоді, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа має сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки додаткова винагорода, передбачена пунктом 1 Постанови № 168, є складовою грошового забезпечення (одноразовим додатковим видом грошового забезпечення), позивач на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI звільнений від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Разом з цим, представником позивача до позовної заяви додано платіжну інструкцію про сплату судового збору від 27 грудня 2023 року № 0.0..1 у розмірі 1073,00 грн.

Згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 28 грудня 2023 року судовий збір, сплачений за платіжною інструкцією від 27 грудня 2023 року № 0.0..1, у розмірі 1073,00 грн зарахований на рахунок Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Отже, позивач має право звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із клопотанням про повернення судового збору у розмірі 1073,00 грн, сплаченого за платіжною інструкцією від 27 грудня 2023 року № 0.0..1.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не вирішується, оскільки до ухвалення рішення суду клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката позивачем не заявлено і суду не надано доказів, які підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Лиштви Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова