Справа № 360/321/24
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 травня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/321/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Статівки Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Статівки Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, які полягають у виплаті ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсії за вислугу років з обмеженням її максимального розміру в сумі 22155,23 грн, яка була 01.10.2023 перерахована на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 в адміністративній справі № 360/472/23, яке 13.09.2023 набрало законної сили, та нарахована у розмірі 26834,25 грн, та яка була 01.12.2023 перерахована на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 в адміністративній справі № 360/390/23, яке 17.10.2023 набрало законної сили, та нарахована в розмірі 28833,98 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату ОСОБА_1 з 01.04.2019 по теперішній час у повному обсязі пенсію за вислугу років у розмірі 28833,98 грн без обмеження її максимального розміру, перераховану 01.10.2023 на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 в адміністративній справі № 360/472/23, яке 13.09.2023 набрало законної сили, та перераховану 01.12.2023 на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 в адміністративній справі № 360/390/23, яке 17.10.2023 набрало законної сили, тобто з урахуванням нарахованих індексацій, доплат, підвищень та надбавок до його пенсії, та з нарахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що з 01.01.2007 по теперішній час позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, а саме в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.

Позивач вказує, що з розрахунків його пенсії вбачається, що підсумок пенсії позивача з надбавками складає 28833,98 грн, проте до виплати позивачу підлягає пенсія не в повному обсязі, а в розмірі 22155,23 грн, тобто з урахуванням максимального розміру пенсії, до якої включені лише основний розмір пенсії в сумі 21855,83 грн та надбавка до пенсії за особливі заслуги в сумі 299,40 грн.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 16.04.2024 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

За даними електронної підсистеми ПВП ДКГ ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 по лінії Міністерства оборони України, первинно пенсію ОСОБА_1 призначено та розраховано у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.

В червні 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/2179/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років, а саме із розрахунку 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Станом на 01.06.2021 (до перерахунку пенсії за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі № 360/2179/21) основний розмір пенсії позивача складав 9310,30 гривень. Після проведення перерахунку пенсії за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі № 360/2179/21 розмір пенсії станом на 01.07.2021 склав 11886,30 грн.

З 01.03.2022 ОСОБА_1 проведено індексацію пенсії відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

У листопаді 2022 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/6742/21 відповідач здійснив ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок пенсії на підставі довідки від 06.10.2021 № ФЕ53871 про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійні забезпечення осіб, звільнених з військової служби, військовослужбовців та членів їх сімей» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

З 01.03.2023 ОСОБА_1 проведено індексацію пенсії відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» у розмірі визначеному пунктом 10 цієї постанови.

У вересні 2023 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23 відповідач здійснив ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФЕ53871 від 06.10.2021, виходячи з розміру 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром пенсії із урахуванням проведених виплат, розмір пенсійної виплати встановлено з 01.04.2019 у сумі 22155,23 грн.

При виконанні рішення суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23 пенсія без обмеження максимальним розміром встановлена станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок - 01.04.2019, та її розмір не переглядається до того часу, коли розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) відповідатиме максимальному розміру пенсії відповідно до законодавства.

У листопаді 2023 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 360/390/23 відповідачем здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років, а саме із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення, та встановлено з 01.01.2023 доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», після чого розмір пенсійної виплати не змінився та складав 22155,23 грн.

З 01.03.2024 ОСОБА_1 проведено індексацію пенсії відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».

Враховуючи встановлений прожитковий мінімум особам, які втратили працездатність, з 01.03.2024 розмір пенсійної виплати відповідає максимальному розміру пенсії відповідно до законодавства та складає 23610,00 грн.

Отже, пенсію позивача проіндексовано з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 з дотриманням норм чинного законодавства України.

Норми законодавства щодо обмеження максимального розміру індексації на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, а отже, законні підстави для виплати індексації в більшому, ніж обмежено розмірі, відсутні.

Тож, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 04.04.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , отримує пенсію за вислугу років, призначену за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки платника податків, пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 , а також матеріалами пенсійної справи позивача.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01.03.2022 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача, у зв`язку з її індексацією, що підтверджується відповідним протоколом перерахунку за пенсійною справою позивача № ФЕ - Міноборони. Підсумок пенсії (з надбавками) після проведеного перерахунку склав 13514,47 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 360/6742/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2022, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 08 жовтня 2021 року № 843, яким відмовлено в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки від 06.10.2021 № ФЕ53871 про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійні забезпечення осіб, звільнених з військової служби, військовослужбовців та членів їх сімей» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2022, що підтверджується відповідним протоколом перерахунку пенсії за пенсійною справою позивача. Підсумок пенсії (з надбавками) після проведеного перерахунку склав 19797,44 грн.

Також, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з 01.03.2023 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням індексації у розмірі 1500,00 грн.

Згідно з протоколом вказаного перерахунку пенсії, обчислення розміру пенсії з 01.03.2023 проведено таким чином:

- сума грошового забезпечення для обчислення пенсії склала 20878,84 грн;

- основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення у розмірі 16998,98 грн;

- індексація базового ОСНП 2022 (16998,98*0,140) - 2379,86 грн;

- індексація базового ОСНП 2023 (19378,84*0,197) - 1500,00 грн;

- особливі заслуги (20%) ст. 1 пп. 6-8 Закону (з 01 по 31) - 418,60 грн.

Підсумок пенсії позивача (з надбавками) склав 21297,44 грн. При цьому, пенсію було обмежено максимальним розміром, тому розмір пенсії позивача з урахуванням обмеження склав 20930,00 грн.

Отже, під час перерахунку пенсії з 01.03.2023 відповідач обмежив максимальним розміром пенсію позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2023, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФЕ 53871 від 06.10.2021 з 90% до 70% сум грошового забезпечення та щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФЕ 53871 від 06.10.2021, виходячи з розміру 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром пенсії із урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.10.2023, що підтверджується відповідним протоколом перерахунку пенсії за пенсійною справою позивача.

Пенсію обчислено виходячи з розміру 90% грошового забезпечення та з урахуванням аналогічних складових, як і при перерахунку пенсії з 01.03.2023.

Підсумок пенсії (з надбавками) склав 26834,25 грн. Водночас, пенсію було обмежено максимальним розміром, тому розмір пенсії позивача з урахуванням обмеження склав 22155,23 грн.

Також рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 360/390/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року щомісячної доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 січня 2023 року.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2023, що підтверджується відповідним протоколом перерахунку пенсії за пенсійною справою позивача.

До розрахунку пенсії позивача включено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) склав 28833,98 грн. Водночас, пенсію було обмежено максимальним розміром, тому розмір пенсії позивача з урахуванням обмеження склав 22155,23 грн.

Також, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з 01.03.2024 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням індексації у розмірі 1500,00 грн.

Підсумок пенсії (з надбавками) склав 30387,58 грн, а з урахуванням обмеження максимальним розміром - 23610,00 грн.

Обмеження максимального розміру пенсії позивача також підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача за період з квітня 2019 року по вересень 2023 року.

Водночас з вказаного розрахунку судом встановлено, що у період з квітня 2019 року по лютий 2023 року включно, позивачу виплачувалась пенсія в повному обсязі без обмеження її максимальним розміром. Обмеження максимального розміру пенсії позивача відбулось починаючи з березня 2023 року.

Це також кореспондується з вищенаведеними судом обставинами, що встановлені з протоколів перерахунку пенсії позивача.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 43 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 64 Закону № 2262-ХІІ визначено, що у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» за № 118 від 16.02.2022 (далі - Постанова № 118) установлено, що з 1 березня 2022 року: перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14; у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 118 з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

У подальшому, 24.02.2023 прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» № 168 (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Пунктом 2 Постанови № 168 визначено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Також, абзацом 3 пункту 10 Постанови № 168 установлено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Крім того, 23.02.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» № 185 (далі - Постанова № 185), пунктом 1 якої встановлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Абзацом третім пункту 3 Постанови № 185 установлено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

В межах спірних позовних вимог судом встановлено, що на виконання вищевказаних приписів Постанов КМУ № 118, № 168 та № 185 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 та нараховано індексацію до його пенсії.

Водночас, починаючи з 01.03.2023 відповідачем обмежено максимальний розмір пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, та в подальшому пенсія позивача, що перераховувалась на підставі судових рішень з 01.10.2023, з 01.12.2023 та у зв`язку з індексацією з 01.03.2024, фактично виплачувалась з урахуванням встановленого обмеження максимальним розміром.

Тобто, фактично індексація пенсії позивача відбулась не в повному обсязі, оскільки за рахунок обмеження пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, індексацію пенсії до виплати, зокрема, починаючи з 01.10.2023 (моменту перерахунку пенсії за судовим рішення), визначено в значно меншому розмірі, ніж її нараховано. При цьому, таке обмеження відповідачем не заперечується.

Суд зазначає, що 08.07.2011 прийнято Закон України № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 (далі - Закон № 3668-VI), частиною другою якого було визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом № 3668-VI внесено зміни до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частини 5, яка із врахуванням змін, внесених Законом № 1080-VIII від 12.04.2016 є частиною 7, викладено в наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» (підпункт 8 пункту 6 розділу II).

В подальшому, із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII вказану частину статті 43 Закону № 2262-ХІІ доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Згідно з пунктом 2 «Прикінцевих положень» Закону № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

У рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 за результатами розгляду справи № 1-38/2016 (рішення № 7-рп/2016) зазначено, що Суд:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України в цьому рішенні зазначив, що оспорюваними положеннями Закону № 2262-ХІІ тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, обмежено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) сумою, що не може перевищувати 10740 гривень (друге речення частини сьомої статті 43).

Конституційний Суд України вказав, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Відтак, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262 суперечать статті 17 Конституції України.

Таким чином, з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ є нечинною.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІII (далі - Закон № 1774-VІII), який набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни у частину сьому статті 43 Закону № 2262-ХІІ слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ в цілому визнано неконституційним з 20.12.2016, що означає, що з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі № 2262-ХІІ, а отже, зміни внесені Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Відтак, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону № 2262-ХІІ, максимальним розміром.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, від 09.02.2021 у справі № 640/2500/18, від 10.09.2021 у справі № 300/633/19, від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 14.11.2022 у справі № 580/5957/21.

На підставі наведеного, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що згідно зі статтею 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсій, призначених згідно Закону № 2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, Закон № 2262-XII є спеціальним у спірних правовідносинах, а тому саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому не є правильним стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання підпадає під регулювання положень статті 2 Закону № 3668-VI.

Застосування положень Закону № 3668-VI по відношенню до осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII фактично суперечить висновкам рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Правильність такої позиції додатково підтверджена рішенням Конституційного Суду України № 7-р (II)/2022 від 12.10.2022, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якої встановлене Законом № 2262, є протиправним.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність дій відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 КАС України).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем викладено вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу з 01.04.2019 пенсії за вислугу років з обмеженням її максимального розміру у сумі 22155,23 грн, та, відповідно, зобов`язання відповідача виплатити позивачу з 01.04.2019 по теперішній час у повному обсязі пенсію за вислугу років у розмірі 28833,98 грн без обмеження її максимального розміру з урахуванням нарахованих індексацій, доплат, підвищень та надбавок до його пенсії, та з нарахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн.

Водночас, судом встановлено, що частину вказаного періоду, а саме з квітня 2019 року по лютий 2023 року включно, позивачу виплачувалась пенсія в повному обсязі без обмеження її максимальним розміром. Обмеження максимального розміру пенсії позивача відбулось починаючи з березня 2023 року, після проведеного перерахунку пенсії на підставі її індексації.

Крім того сума, якою позивачу обмежено максимальний розмір пенсії, що підлягав виплаті, не була весь період сталою, як зазначає про це позивач в прохальній частині позовної заяви, зазначаючи розмір - 22155,23 грн, а змінювалась з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність, на відповідний період.

Так, після перерахунку пенсії: з 01.03.2023 її розмір до виплати з урахуванням обмеження склав 20930,00 грн, з 01.10.2023 та з 01.12.2023 - 22155,23 грн, з 01.03.2024 - 23610,00 грн.

Також не був сталим й загальний розмір пенсії позивача, обчислений без урахування обмеження максимальним розміром. Як зазначено вище, в позовній заяві позивач просить виплатити пенсію у повному обсязі пенсію у розмірі 28833,98 грн.

Водночас, починаючи з 01.03.2023 (моменту обмеження позивачу максимального розміру пенсії) підсумок пенсії позивача (з надбавками) склав 21297,44 грн, з 01.10.2023 - 26834,25 грн, з 01.12.2023 - 28833,98 грн та з 01.03.2024 - 30387,58 грн.

Окрім того суд зазначає, що предмет розгляду даної справи стосується обмеження відповідачем пенсії позивача максимальним розміром, а не безпосередньо складових пенсії позивача (їх нарахування або не нарахування, зміни розміру, тощо), які вже враховані при обчисленні пенсії позивача, та/або зміни загального розміру пенсії, який повинен виплачуватись позивачу, а тому у суду відсутні підстави вважати, що такі складові не будуть включені до складу пенсії позивача при її перерахунку без обмеження максимальним розміром.

Отже, з урахуванням викладеного, а також за наведеного позивачем формулювання позовних вимог, такі вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі.

Враховуючи встановлені обставини справи суд зазначає, що відповідачем допущено протиправні дії щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при її перерахунку з 01.03.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168, з 01.10.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23, з 01.12.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 360/390/23 та з 01.03.2024 на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 185.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та враховуючи характер спірних правовідносин, належним способом захисту порушених прав позивача в цьому випадку буде:

- визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при її перерахунку з 01.03.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168, з 01.10.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23, з 01.12.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 360/390/23 та з 01.03.2024 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, перерахованої з 01.03.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168, з 01.10.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23, з 01.12.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 360/390/23 та з 01.03.2024 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», в повному обсязі без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, виходячи з системного аналізу положень наведеного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, необхідно вказати таке.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.

В усталеній судовій практиці Верховний Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, представником позивача до позовної заяви додано:

- договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 15.09.2023 № 15/09-23-1 (далі - Договір);

- акт прийому-передачі наданої правової допомоги (адвокатських послуг) від 28.03.2024 (далі - Акт).

Водночас суд зазначає, що доказів оплати наданих адвокатом послуг позивачем не надано.

Проте, відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постанові від 21.02.2021 у справі № 280/2635/20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства.

Також Верховний Суд у постанові від 01.11.2022 у справі № 757/24445/21-ц зазначив, що відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2.4. Договору клієнт зобов`язаний сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених Договором.

Згідно з пунктом 4.1. Договору сторони домовилися, що на надання правничої допомоги, зазначеної у пункті 1.1. цього Договору, клієнт сплачує адвокату гонорар в фіксованому розмірі у сумі 13400,00 грн, що відповідає мінімальній ставці гонорару адвоката, визначеній у рішенні Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021, відповідно до якого розмір адвокатського гонорару у справах по Кодексу адміністративного судочинства України за ведення справи у суді становить від 2 мінімальних заробітних плат, з додатковою оплатою 0,5 мінімальної заробітної плати за кожне судове засідання.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що гонорар у розмірі, визначеному у пункті 4.1. цього Договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокату в строк протягом 5 робочих днів з дня належного та у повному обсязі виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 в адміністративній справі № 360/472/23, яке 13.09.2023 набрало законної сили, та рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 в адміністративній справі № 360/390/23, яке 17.10.2023 набрало законної сили, або на підставі можливого рішення суду, яким буде задоволено позовну заяву клієнта про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області належним чином виконати вказані рішення Луганського окружного адміністративного суду. Після цього, на підтвердження отримання адвокатом від клієнта вказаного гонорару (грошових коштів) за цим Договором про надання правової допомоги (адвокатських послуг), адвокат надає клієнту квитанцію на вказану суму, засвідчену підписом та печаткою адвоката.

Отже, сторони Договору (позивач та його представник) домовились, що гонорар адвокату буде сплачено після виконання рішення суду.

Згідно з актом прийому-передачі наданої правової допомоги (адвокатських послуг) від 28.03.2024 клієнт прийняв надану адвокатом станом на 28.03.2024 наступну правову допомогу (адвокатські послуги) на загальну суму 13400,00 грн, яка визначена у Договорі у фіксованому розмірі:

- 15.09.2023 - надання позивачу ОСОБА_1 консультації, обговорення проблемних питань захисту законних прав та інтересів, укладання договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг), визначення законів та інших нормативно-правових актів, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин та судової практики;

- 17.11.2023 - підготовка та спрямування до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області адвокатського запиту від 17.11.2023 № 17/11-23-2 про надання інформації та добровільне виконання судового рішення щодо поновлення ОСОБА_1 нарахування та виплати з 01.01.2023 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий захист соціальний захист окремих категорій осіб»;

- 15.12.2023 - вивчення та аналіз отриманого листа Головного управління Пенсійного в Луганській області за № 1200-0901-8/23742 від 24.11.2023, перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2023 після виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 в адміністративній справі 360/472/23, розрахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років після виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 в адміністративній справі 360/472/23, листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за № 1200-0201-8/23691 від 23.11.2023 та розрахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років станом на 01.12.2023 після виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 в адміністративній справі № 360/390/23;

- 25.03.2024 - вивчення та аналіз наданих клієнтом документів: рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 в адміністративній справі 360/472/23 та рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 в адміністративній справі № 360/390/23;

- 27.03.2024 - підготовка та складання позовної заяви;

- 28.03.2024 - продовження підготовки та складання позовної заяви, складання акту прийому-передачі наданої правової допомоги, копіювання додатків до позовної заяви та засвідчення їх, комплектування матеріалів позовної заяви, спрямування позовної заяви з додатками до суду.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт складання та підписання адвокатом позовної заяви в інтересах позивача, оформлення та подання разом з позовною заявою доказів, якими позивач та його представник обґрунтовують позовні вимоги, долучено вищевказані адвокатські запити та листи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Отже, суд вважає, що обставини надання адвокатом правничих послуг знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами.

Крім того, суд окремо звертає увагу на те, що подання попереднього розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, та/або їх не доведеність належними доказами, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 340/2871/21.

Проте, відповідачем не заявлялось відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та жодних заперечень щодо розміру таких витрат в письмових заявах по суті спору не викладено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Відтак, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Зазначене свідчить, що відповідач, як особа, яка заперечує відносно визначеного позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19, від 28 жовтня 2021 року у справі № 160/15983/20, від 09 травня 2023 року у справі № 140/2165/19, від 20 червня 2023 року у справі № 280/5922/21.

Така ж правова позиція була викладена і в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19), де зазначено, що оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до норм процесуального кодексу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Таким чином, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

За таких обставин, за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не може оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України, та, відповідно, самостійно зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум.

Подібна правова позиція міститься також в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 640/4035/20, від 27 січня 2022 року у справі № 560/5358/20, від 10 листопада 2022 року у справі № 340/2871/21.

Тож, при розподілі судових витрат в цій справі суд бере до уваги заявлену позивачем та його представником суму судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, - в сумі 13400,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги в цій справі підлягають частковому задоволенню, витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 6700,00 грн.

Щодо судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає таке.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 28.03.2024 № 9074-4373-7995-4879.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір також підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 484,48 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Статівки Олександра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код: 21782461, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, при її перерахунку з 01.03.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168, з 01.10.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23, з 01.12.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 360/390/23 та з 01.03.2024 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої з 01.03.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168, з 01.10.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 у справі № 360/472/23, з 01.12.2023 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 у справі № 360/390/23 та з 01.03.2024 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», в повному обсязі без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 6700,00 грн (шість тисяч сімсот гривень 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.05.2024.

Суддя О.М. Качанок