Справа № 371/621/24
Суддя: Капшук Л. О.
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

03.05.2024 Єдиний унікальний № 371/621/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/621/24

Провадження № 2-а/371/24/24

Миронівський районний суд Київської області в складі судді Капшук Л.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_8 від розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 364/3 від 21 березня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2024 року, головуючим суддею з розгляду адміністративної справи визначено суддю ОСОБА_8

В прохальній частині позовної заяви після розділу «Додатки» позивач вказав: «Зарані повідомляю, про недовіру слухати справу суддею Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_8 з наведених вище підстав».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для недовіри судді ОСОБА_1 вважає те, що «Після розміщеної інформації (відеозапис) позивачем в мережі інтернет про спільне вживання рідини схожої на коньяк за участі судді ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та начальника СВ № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 ОСОБА_8 вирішила спільно з начальником ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції ОСОБА_6 мені мститися, шляхом вигадування різного роду нібито правопорушень за моєю участю, які останні надаючи незгасні вказівки намагаються впровадити в життя через підлеглих поліцейських та працівників ТЦК та СП.»…«Дана постанова як і проведені у моєму домоволодінні обшуки з нанесенням мені тілесних ушкоджень поліцейськими та розміщення у мережі інтернет мого фото в трусах - є наслідком помсти судді ОСОБА_8 та начальника відділу поліції ОСОБА_6 . Це є істинною підставою для винесення оскаржуваної постанови. Саме тому прогнозовано у майбутньому будуть виноситися аналогічні незаконні постанови для можливості оголосити мені підозру, яку мріє впровадити в життя суддя ОСОБА_8 та поліцейський ОСОБА_6.»

Зміст позовної заяви вказує на те, що ОСОБА_1 не довіряє судді ОСОБА_8 та не бажає, щоб вона розглядала цю адміністративну справу. Заяву про відвід судді позивач не подав, проте наведені ним у змісті позовної заяви мотиви розцінюються суддею, як заява про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_8

До вирішення суддею заяви про відвід цей суддя не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов?язаних із подальшим процесуальним рухом справи, оскільки до вирішення заяви про відвід такий суддя не відповідає вимогам «незалежного та неупередженого суду, встановленого законом» й, відповідно, не може вирішувати жодне процесуальне питання, крім вирішення заявленого відводу.

Частинами 1-3 статті 39 КАС України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов?язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

За правилами частини 1 статті 40 КАС України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин 2-3 даної статті, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 4 статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Дослідивши зміст підстав для висловлення недовіри головуючому судді ОСОБА_8, які викладені ОСОБА_1 у тексті позовної заяви, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 КАС України.

Зокрема, за змістом частини 1 статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частинами 2 - 4 даної статті визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тож з урахуванням приписів статті 36 та частини 3 статті 39 КАС України особа, яка звертається із заявою про відвід повинна вмотивувати наявність обставин, які об?єктивно свідчать про ймовірну упередженість або необ?єктивність судді або навести підстави для сумніву в неупередженості або об?єктивності судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід, а також вказувати на можливу заінтересованість судді у розгляді справи.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Позивач у позовній заяві не навів конкретні факти та не надав достовірні докази, які свідчать про те, що описані ним в позовній заяві події щодо «помсти судді ОСОБА_8» взагалі мали місце і такі події пов?язані з активними діями судді ОСОБА_8 , які дають підставу для висновків про наявність ознак упередженості, необ?єктивності судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід, чи ознак прямої або опосередкованої заінтересованості судді у результатах розгляду цієї справи.

Заявник не вказав на конкретні, фактичні та об?єктивні зовнішні ознаки поведінки судді ОСОБА_8 , які б стали підставою для його припущень щодо її неупередженості.

Зміст викладених ОСОБА_1 мотивів недовіри до судді ОСОБА_8 зводиться до його припущень, заснованих на певних подіях в його житті і, ймовірно, - на власних переконаннях та моделюванні поведінки судді на підставі особистісного психоемоційного стану, викликаного цими подіями, а не керуючись реальними фактами.

Позивач проектує модель можливої власної поведінки за певних обставин на поведінку судді та наводить припущення щодо переконань та дій судді, які не підтверджені жодним реальним доказом чи встановленим фактом.

Приписами частини 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов?язків, визначених процесуальним законом.

Суддя зобов?язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства (частина 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Таке положення закріплене в статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням ХІ (черговим) з?їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Відповідно до приписів пунктів 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню на підставі частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб?єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб?єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об?єктивного критерію, тобто з?ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об?єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»,).

В пункті 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України» вказано, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб?єктивним та об?єктивним критеріями. Відповідно до суб?єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об?єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, його використання залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Посилання позивача на упередженість судді ОСОБА_8 через розміщення ним інформації (відеозапису) у мережі Інтернет не можна вважати об?єктивно обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях та суб?єктивній оцінці позивачем обставин цих подій та їх наслідків.

Позовна заява та додані до неї письмові докази не містять жодних фактів чи доказів, які можна було перевірити або підтвердити, і які свідчили б про вчинені суддею ОСОБА_8 активні дії чи бездіяльність щодо позивача, які викликали б сумнів у об?єктивності чи неупередженості судді.

Отже, позивачем не доведено, що поведінка судді ОСОБА_8 дає об?єктивні підстави вважати, що вона не є безсторонньою або що їй бракує неупередженості під час розгляду справи, не наведено фактів неможливості ухвалення нею об?єктивного рішення у справі.

Тож, наведені позивачем обставини, якими він обґрунтував заяву про відвід судді, не знайшли свого підтвердження, тому відсутні підстави для висновку про наявність визначених статтею 36 КАС України передумов для відводу судді ОСОБА_8

Оскільки заява про відвід надійшла до відкриття провадження у справі і суддя дійшла висновку, що заявлений відвід є необґрунтованим, то у відповідності до частини 4 статті 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати необґрунтованою заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_8 від розгляду адміністративної справи ЄУН 371/621/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Передати заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_8 для вирішення відводу у відповідності до вимог частини 4 статті 40 та частини 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Капшук