Справа № 480/9871/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 р. Справа № 480/9871/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2023, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, по справі № 480/9871/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.10.2015 по 16.08.2023;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виходячи з суми 82 370, 85 грн, стягнутої на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі 480/7789/22 за період з 01.10.2015 по 16.08.2023.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №480/9871/23 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.10.2015 до 15.08.2023 (включно) при здійсненні 16.08.2023 виплати суми індексації в розмірі 82 370,85 грн на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі №480/7789/22.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести ОСОБА_1 за період з 01.10.2015 до 15.08.2023 (включно) нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати при здійсненні виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.10.2015 по 30.11.2015 та з 01.12.2015 по 28.02.2018 у розмірі 82 370,85 грн на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі №480/7789/22.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідачем зазначено, що вимогами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з 01.03.2018, до цього постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294), наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (з 01.03.2018, до цього наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260), не передбачена виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Окрім того, оскільки виплати визначені в Кодексі законів про працю України для працівників, не поширюються на військовослужбовців, а тому законні підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні. Між іншим, рішенням суду першої інстанції невірно визначено період виплати компенсації, адже позивача виключено зі списків ІНФОРМАЦІЯ_4 31.08.2022, а рішення у справі №480/7789/22 набрало законну силу 02.06.2023 і виплата здійснена 16.08.2023. Відтак, оскільки такі виплати були спірними, до 02.06.2023 (дати набрання законної сили рішення суду по справі № 480/7789/22) у відповідача не виникало обов`язку із нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів. Поряд з цим, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про необхідність виплати компенсації втрати частини доходів не звертався та відмови від забезпечувального органу не отримував.

Позивач своїм правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на положення частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обґрунтування апеляційної скарги, в межах її доводів, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі №480/7789/22 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.10.2015 по 30.11.2015 з урахуванням вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - з урахуванням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), з урахуванням виплачених сум (а.с. 4-11).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі №480/7789/22 відповідачем було виплачено 16.08.2023 заборгованість у сумі 82370,85 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 12) та платіжною інструкцією №3299 від 15.08.2023 (проведено казначейською службою 16.08.2023), однак відповідачем не було нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків на виконання вищезазначеного рішення суду, що не заперечується сторонами.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати складових грошового забезпечення (індексації) за період з 01.10.2015 до 15.08.2023 включно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2011 № 159.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення) (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз вищенаведених норм, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.03.2023 у справі № 120/9475/21-а, відповідно до якої у разі наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі №480/7789/22 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.10.2015 по 30.11.2015 з урахуванням вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - з урахуванням січня 2008 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), з урахуванням виплачених сум (а.с. 4-11).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі №480/7789/22 відповідачем було виплачено 16.08.2023 заборгованість у сумі 82370,85 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 12) та платіжною інструкцією №3299 від 15.08.2023 (проведено казначейською службою 16.08.2023), однак відповідачем не було нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків на виконання вищезазначеного рішення суду, що не заперечується сторонами.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення, тобто дохід за спірний період з 01.12.2015 по 28.02.2018 позивачу була нарахована та виплачена лише 16.08.2023, а не при виключенні ОСОБА_1 із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 (який знаходився на фінансовому забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та всіх видів забезпечення (31.08.2022), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем встановлених строків виплати нарахованих доходів та, як наслідок, наявність у позивача права на компенсацію втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2050-III.

Колегія суддів зазначає, що здійснення нарахування спірних сум індексації грошового забезпечення, яке відбулося на виконання рішення суду, через рік після звільнення позивача не може вважатися своєчасною виплатою належного ОСОБА_1 грошового забезпечення при звільненні, а відтак не спростовує наявність права позивача на отримання компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та не звільняє відповідача від обов`язку здійснити нарахування та виплату таких сум.

Отже, безпідставними є доводи апелянта про відсутність підстав для нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Враховуючи, що несвоєчасне нарахування сум індексації грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірними діями відповідача, що встановлено судовим рішенням, тобто з вини органу, що нараховує і виплачує грошове забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу за несвоєчасну індексацію грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати та ухвалив рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що до військовослужбовців не підлягає застосуванню положення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", колегія суддів вважає безпідставними, адже у відповідності положень статті 2 приведеного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. При цьому, під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення) та сума індексації грошових доходів громадян. Отже, є безпідставними твердження відповідача про відсутність правових підстав для нарахування виплат позивачу відповідної компенсації, як військовослужбовцю, адже приведеним законом №2050-ІІІ чітко визначено, що його положення поширюються і на грошове забезпечення.

Також колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність у Законі №2050-ІІІ та Порядку №59 норм, які ставлять право на виплату компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в залежність від порядку виплати доходу добровільного чи судового, оскільки право позивача на отримання грошового забезпечення у належному розмірі із нарахуванням індексації виникало щомісячно протягом спірного періоду, тоді як саме бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації позивачу було підставою для судового врегулювання спору. Відповідно право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за спірний період мало системний та постійний характер, і було врегульовано саме положеннями закону.

Крім того, доводи апеляційної скарги відповідача щодо безпідставності застосованого оспорюваним рішенням періоду за який зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу компенсацію (з 01.10.2015 по 15.08.2023), колегія суддів вважає безпідставними, оскільки саме починаючи з 01.10.2015 відповідачем було порушено право позивача на отримання грошового забезпечення з урахуванням індексації, про що було констатовано в рішенні у справі №480/7789/22, а 16.08.2023 проведено виплату на виконання відповідного рішення суду.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів прийшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

У контексті оцінки інших доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційних скарг отримали достатню оцінку.

Згідно з частиною першою статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 по справі № 480/9871/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій