Справа № 340/4706/22
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2024 рокум. Дніпросправа № 340/4706/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Беседи Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 року в адміністративній справі №340/4706/22 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» №3783/5 від 08.09.2022 року;

- поновити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на посаді рівнозначній категорії і кваліфікації Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 27.12.2019 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» №3783/5 від 08 вересня 2022 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у Південно-східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 10 вересня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати частині дати поновлення на роботі, а саме 10 вересня 2022 та прийняти нове судове рішення в цій частині, яким поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній категорії і кваліфікації посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у Південно-східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 29 жовтня 2021 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що оскільки Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області було припинено як юридична особа з 16.04.2021, відповідно до Положення №228 та Положення №1707/5, відповідач в особі Державного секретаря не мав повноважень щодо прийняття рішень як суб`єкт призначення відносно територіального органу юстиції, який не існував та не відносився до юрисдикції Мінюсту.

Крім того позивач не погодився з датою поновлення на посаді, зазначивши, що судове рішення по справі № 340/222/20 фактично виконано не було, а тому його вимоги слід задовольнити з 29.10.2021 року.

Міністерство юстиції України, також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірний наказ про звільнення позивача був прийнятий у відповідності з приписами чинного законодавства. Зауважено, що про подальше звільнення позивач був повідомлений у відповідності з діючими нормами (ст. 9-1 Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.20119 №1042).

Представники відповідачів в судовому засіданні просили задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, заперечували відносно задоволення апеляційної скарги позивача.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову повністю. Також, позивач заперечував відносно задоволення апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 29 квітня 2016 року на підставі наказу Міністерства юстиції України від 29.04.2016 року №2556/к призначений на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Наказом Міністерства юстиції України "Про звільнення" №4169/к від 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника ГТУЮ у Кіровоградській області з 26 грудня 2019 року, у зв`язку з ліквідацією державного органу відповідно до 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", з припиненням державної служби.

Цей наказ позивач оскаржив до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 340/221/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено частково.

Серед іншого, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України «Про звільнення» № 4169/к від 23.12.2019 року, а ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 26.12.2019 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у розмірі 20 186.00 гривень за час вимушеного прогулу за один місяць.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року вказане рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 змінено; викладено абзац четвертий резолютивної частини цього рішення в такій редакції: «Стягнути із Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.12.2019 по 02.09.2020 в сумі 169 071,58 гривень, що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів».

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 340/221/20 змінено рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року у справі № 340/221/20 із викладенням пункту третього резолютивної частини у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 27.12.2019 року».

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі № 340/221/20 залишено без змін.

Тим часом на виконання рішення суду першої інстанції Міністерство юстиції України видало наказ «Про поновлення» № 2607/к від 29 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_1 з 27 грудня 2019 року поновлено на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Як видно з матеріалів справи, 14 лютого 2022 року Міністерством юстиції України підготовлений лист «Щодо попередження про наступне звільнення» № 8675/14.3/31-22, яким позивача на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» попереджено про наступне звільнення у зв`язку із ліквідацією державного органу не раніше ніж через 30 календарних днів з дня попередження. Додаток до листа - перелік вакантних посад державної служби категорії А та Б у Південно-Східному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Обставини щодо ознайомлення позивача з таким попередженням, які сторони повідомили суду, різняться.

16 квітня 2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про ліквідацію ГТУЮ у Кіровоградській області.

06 вересня 2022 року позивач відмовився від запропонованих йому Міністерством юстиції України посад шляхом проставлення відповідної відмітки на примірнику листа «Щодо попередження про наступне звільнення» № 8675/14.3/31-22 від 14 лютого 2022 року.

Наказом Міністерства юстиції України «Про звільнення» № 3783/5 від 08 вересня 2022 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої, абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», з припиненням державної служби 09 вересня 2022 року.

Із наказом позивач ознайомився 09 вересня 2022 року, зробивши відповідну відмітку на примірнику такого наказу.

Не погодившись із правомірністю звільнення, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем недотримано законодавчо встановленої процедури звільнення державного службовця за пунктом 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», а відтак - і протиправність наказу № 3783/5 від 08 вересня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади. Зауважено, що з огляду на ліквідацію ГТУЮ у Кіровоградській області, поновити позивача на раніше займану посаду у ГТУЮ у Кіровоградській області об`єктивно неможливо, а тому, зважаючи на правовий статус Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро), виправданим і обґрунтованим є поновлення позивача на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації у зазначеному органі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну службу», цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Як вбачається зі змісту спірного наказу, підставою для звільнення позивача визначено п. 1 ч. 1, абз. 3 ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Відтак, в силу наведених обставин справи, на відповідача було покладено обов`язок по сповіщенню позивача про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Відповідно до пояснень відповідача, останній, в тому числі листом від 14.02.2022 року № 18675/14.3/31-22 № «Щодо попередження про наступне звільнення» попередив ОСОБА_1 про наступне звільнення, та за відсутності у Південно-Східному МРУЮ (м. Дніпро) посад, рівнозначних посаді начальника Кіровоградського ГТУЮ, пропонував позивачеві вибір з наявних вакантних посад або рівнозначних посад у інших територіальних органах Міністерства.

Наведений лист був надісланий 14.02.2022 року на електрону пошту позивача kozaki , що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця, який було надано відповідачем до суду апеляційної інстанції та прийнято як доказ, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 9 КАС України.

Згідно приписів статті 9-1 Закону України «Про державну службу» доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина перша). Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними (частина друга). Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів (частина третя). Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення (частина четверта).

Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1042, інформація або документи надсилаються державному службовцю з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку виключно на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив службі управління персоналом під час вступу чи проходження державної служби та які зазначені в його особовій справі.

Факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця (далі - протокол).

Отже, доведення інформації або документів до відома державного службовця здійснюється шляхом, зокрема її направлення на електронну адресу, зазначену в його особовій справі та складення відповідного протоколу після її надіслання.

Між тим, відповідно до особової справи позивача, наведена електрона адреса останнім не зазначалась (вказано лише номер мобільного оператора НОМЕР_2 ), на який вказаний лист з додатками не направлявся, що свідчить про недотримання відповідачем вищенаведених правових приписів при інформуванні позивача про наступне звільнення та, як наслідок, відсутності правових підстав для його звільнення на підставі п. 1 ч. 1, абз. 3 ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Крім того, колегія суддів зазначає, що беручи до уваги, яке значення має повідомлення про майбутнє звільнення для позивача, тому як це пов`язано з проходженням публічної служби останнім та, як наслідок, наявності джерел для існування, відповідач, як роботодавець, незважаючи на приписи вказаних нормативно-правових актів повинен був пересвідчитись, шляхом вжиття будь-яких можливих заходів повідомлення, в обізнаності позивача (отриманні листа з додатками), щодо вчинення відносно нього вказаних дій, в іншому випадку це є порушенням принципу пропорційності.

Також, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними посилання відповідача на інформування позивача про наступне звільнення листами від 20 травня 2022 року № 37876/Г-10809/14.3, від 15 червня 2022 року № 46384/Ш-Г-1564/14.3, від 25 серпня 2022 року № 72797/14.3/31-22, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи видно, що лист від 20 травня 2022 року № 37876/Г-10809/14.3, яким надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 25.04.2022 року та поінформовано його про видання наказу Міністерства юстиції України від 29.10.2021 № 2607/к «Про поновлення» та про направлення йому листів від 03.11.2021 № 102767/14.3/31-21 та від 14.02.2022 року № 18675/14.3/31-22. Вказаний лист було надіслано на електрону пошту позивача kozaki , що, як було встановлено судом апеляційної інстанції, суперечить приписам статті 9-1 Закону України «Про державну службу».

Також, відповідно до листа від 15 червня 2022 року № 46384/Ш-Г-1564/14.3, останнім надано відповідь на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 08 червня 2022 року. Цей лист, до якого хоч і додана копія листа-попередження від 14 лютого 2022 року, був скерований позивачеві у порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», тому відповідач обмежився наданням запитаної позивачем інформації на 10 аркушах (у рамках безкоштовного виготовлення копій). Натомість сам лише наявний у матеріалах справи перелік вакантних посад, як додаток до листа-попередження, складає 36 аркушів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що пропонування іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей (відповідно до абзаців першого, другого частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII) має на меті залишити працівника на державній службі (шляхом його переведення на запропоновану посаду без проведення конкурсу) й відповідач, якщо пропонує ці посади, то має робити це не для формального дотримання процедури, визначеної законом, а для реального виконання цих приписів закону. Повідомлення переліку вакантних посад задля самого лише повідомлення цих посад як передумови для звільнення не свідчить про реальне виконання Закону чи, принаймні, намагання його виконати.

Поряд з вказаним, лист від 25 серпня 2022 року № 72797/14.3/31-22, до якого доданий перелік вакантних посад та отримання якого не заперечує позивач, не може вважатися належним повідомленням позивача з огляду на темпоральні рамки, встановлені частиною третьою статті 87 Закону № 889-VIII (попередження - не менше 30 календарних днів- звільнення).

Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про недотримання Міністерством юстиції України законодавчо встановленої процедури звільнення державного службовця за пунктом 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», а відтак - і протиправність наказу № 3783/5 від 08 вересня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади.

Що стосується поновлення позивача на рівнозначній посаді, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже скасування наказу про звільнення працівника із займаної посади, в силу вимог частини першої статті 235 КЗпП України, є підставою для його поновлення на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З матеріалів справи слідує, що позивач був звільнений з посади начальника ГТУЮ у Кіровоградській області.

Проте, судом встановлено, що 16 квітня 2021 року в ЄДРЮОФОП внесено запис про ліквідацію ГТУЮ у Кіровоградській області.

Так, внаслідок реорганізації територіальних органів Міністерства юстиції України шляхом ліквідації як юридичних осіб публічного права територіальних органів МЮ України зі створенням міжрегіональних територіальних органів МЮ України, повним правонаступником усіх прав та обов`язків ГТУЮ у Кіровоградській області з моменту внесення до ЄДР запису про припинення останнього, є Південно-Східне МУМЮ (м. Дніпро).

Частинами другою та третьою статті 36 КЗпП України передбачено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації (керівників або складу державних органів) не припиняє дії трудового договору і в разі реорганізації підприємства (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника повинна бути продовжена.

Тобто при реорганізації до правонаступника переходять права та обов`язки юридичної особи, які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження публічної служби, зокрема, в частині продовження дії трудового договору з працівником.

Відтак, з огляду на ліквідацію ГТУЮ у Кіровоградській області, поновити позивача на раніше займану посаду у ГТУЮ у Кіровоградській області об`єктивно неможливо, а зважаючи на правовий статус Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро), виправданим і обґрунтованим є поновлення позивача на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації у зазначеному органі.

Говорячи про поновлення позивача на посаді рівнозначної категорії і кваліфікації, мова йде не стільки про назву посади державної служби і коло повноважень за цією посадою, скільки про необхідність відновити порушене право позивача працювати на посаді державної служби в тому органі (інституції), з посади у якому його було неправомірно звільнено, з урахуванням, зокрема (але не виключно) його фаху, освітньо-кваліфікаційного рівня, категорії раніше займаної посади.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові 12 квітня 2023 року у справі № 340/1791/22, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у разі відсутності рівнозначної посади, роботодавець зобов`язаний її створити та ввести до відповідного штатного розпису.

Що стосується дати поновлення позивача на посаді, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення позивача з посади керівника ГТУЮ в Кіровоградській області від 08 вересня 2022 року.

Відтак, саме із винесенням вказаного наказу, який визнаний судом протиправним, пов`язується порушення права позивача на працю, а тому останнє підлягає відновленню з моменту його порушення, тобто з дня, наступного за днем звільнення ОСОБА_1 спірним наказом - 10 вересня 2022 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 року в адміністративній справі №340/4706/22 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко