Справа № 200/6968/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року справа №200/6968/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Гайдар А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 200/6968/23 (головуючий І інстанції Молочна І.С.) за позовом адвоката Лозинської Оксани Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року адвокат Лозинська Оксана Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 , позивач, звернулась із позовом до суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії з 01 березня 2022 року та відмови ОСОБА_1 виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01 березня 2022 року, на банківський рахунок, а саме: поточний рахунок НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційний банк ПРИВАТБАНК.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач під час бойових дій залишилась у м. Маріуполь Донецької області. Пенсію з березня 2022 року позивач не отримувала, так як поштовий зв`язок у м. Маріуполь не працює. Після відновлення електронного підпису, позивач звернулась із заявою про отримання коштів через відкритий у відділенні АТ КБ ПриватБанк банківський рахунок. Позивач зауважує, що через вебпортал Пенсійного фонду України за допомогою електронного підпису подавала заяву на зміну способу виплати (у разі зміни способу виплати - з пошти на банк або навпаки), також, надсилала своє фото разом із заявою та паспортом. Проте, після обробки заяви, їй встановлювали статус звернення Помилковий та зазначали: Виплата пенсії призупинена, необхідно особисто звернутися із заявою на поновлення виплати пенсії. Так, позивач зверталась із заявами 01 листопада 2023 року №3732 зміна виплатних реквізитів (інформування про зміну адреси); 01 листопада 2023 року №ВЕБ-05001-Ф-С-23-262545 клопотання; 07 листопада 2023 року №3770 зміна виплатних реквізитів (інформування про зміну адреси). Так, у відповіді про зміну банківського рахунку відповідач вказав про необхідність позивачу особисто подати заяву про поновлення виплати пенсії, проте, рішення про зупинення пенсійних виплат відповідачем не надсилалось.

Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 200/6968/23 позов задоволено частково, внаслідок чого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату поточної пенсії на банківський рахунок, а саме: поточний рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в Акціонерному товаристві комерційний банк Приватбанк, . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість із пенсійних виплат, яка виникла за період з 01 березня 2022 року по день поновлення виплати поточної пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Позивачу присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності II групи відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що не оспорюється сторонами.

01 листопада 2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про виплату пенсії на її поточний рахунок, який відкрито у АТ КБ ПРИВАТБАНК.

01 листопада 2023 рок відповідач через вебпортал Пенсійного фонду України надав позивачу відповідь на звернення №3732, статус звернення: Помилковий, у якій зазначив, зокрема, що відповідно до частини першої статті 49 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплату припинено у зв`язку з неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Позивачу необхідно особисто звернутись безпосередньо до найближчого сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії з документами, що посвідчують особу. У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про поновлення пенсії та документи, необхідні для поновлення пенсії, особам, які у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця, можуть надсилатись поштою.

01 листопада 2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою (клопотанням) №ВЕБ-05001-Ф-С-23-262545 в якому просила надіслати обґрунтоване рішення про зупинення пенсії. Статус звернення: Виконано.

07 листопада 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№21971-21735/Ж-02/8-0500/23 надало відповідь звернення позивача на вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України від 01 листопада 2023 року №ВЕБ-05001-Ф-С-23-262545, яке зареєстровано за вх.№21735/Ж-0500-23, та повідомило наступне.

Ви перебуваєте на обліку в Головному управлінні та отримуєте пенсію за віком призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Згідно статті 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві фактичним місцем проживання пенсіонера у межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера, організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата Вашої пенсії здійснювалась щомісяця відповідно до вимог статті 47 Закону №1058.

Нарахування Вашої пенсії здійснювалось на поштове відділення по серпень 2022 року.

Кошти повернуті на рахунок Пенсійного фонду України як неоплата.

Статтею 49 Закону №1058 визначено, що у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль виплата пенсії за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України припиняється.

Враховуючи означене, виплату Вашої пенсії припинено з 01 серпня 2022 року у зв`язку з тривалою неоплатою.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону №1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 20 квітня 2023 року №21-1, яка набрала чинності 31 травня 2023 року, внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами) (далі Порядок №22-1), заява про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Таким чином, для поновлення виплати пенсії Вам необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з документами, які посвідчують особу, ідентифікаційним кодом та заявою про виплату пенсії через банківську установу.

Якщо на даний час Ви знаходитесь за кордоном у Вас є можливість надіслати заяву на поновлення поштою, надавши наступні документи:

1. Копія документа/документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом на українську).

2. Оригінал документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою (з перекладом).

3. Копія паспорта громадянина України.

Копії документів повинні бути засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.

07 листопада 2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про виплату пенсії на його поточний рахунок, який відкрито у АТ КБ Приватбанк.

07 листопада 2023 рок відповідач через вебпортал Пенсійного фонду України надав позивачу відповідь на звернення №3770, статус звернення: Помилковий, у якій зазначив, зокрема, що відповідно до частини першої статті 49 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплату припинено у зв`язку з неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Позивачу необхідно особисто звернутись безпосередньо до найближчого сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії з документами, що посвідчують особу. У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про поновлення пенсії та документи, необхідні для поновлення пенсії, особам, які у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця, можуть надсилатись поштою.

Так, з 01 березня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплату пенсії позивачу фактично не здійснювало, оскільки виплату пенсії призупинено з 01 вересня 2022 року у зв`язку з не отриманням призначеної пенсії 6 місяців поспіль, що підтверджується листом відповідача від 07 листопада 2023 року вих.№21971-21735/Ж-02/8-0500/23, відривними талонами відомостей за період березень-серпень 2022 року, та не заперечується сторонами.

Інших доказів в обґрунтування законності підстав не виплати пенсії позивачу з 01 березня 2022 року відповідачем суду не надано.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не оспорюється.

Рішення про припинення виплати пенсії позивачу в порядку встановленому законом органом Пенсійного фонду не приймалося.

В судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви, спірними питанням у справі є правомірність припинення виплати пенсії позивачу з 01 березня 2022 року.

Суд констатує, що надане відповідачем разом із відзивом на позовну заяву рішення про відмову у переведенні виплати пенсії гр. ОСОБА_2 на АТ ПриватБанк від 14 липня 2023 року П/С №91 не стосується предмету спору у цій справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 Закону №1058-IV використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 1-1) здійснення страхових виплат та фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року № 28-2) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Основними завданнями головного управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; забезпечення ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, осіб, які мають право на пільги, а також отримувачів житлових субсидій; здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Законів України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; профілактика нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань; проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів; здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення).

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Зокрема, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (пункт 1 частини першої вказаної статті).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (частина друга статті 5 Закону №1058-IV).

За правилами частини першої статті 47 №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини першої зазначеної статті 49 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд констатує, що припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону №1058-IV, перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

Поряд з цим, Закон №1706-VII підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлює.

Як встановлено судом вище та не заперечується відповідачем, жодного рішення стосовно припинення виплати пенсії позивачу органом Пенсійного фонду не приймалось.

З огляду на те, що виплату пенсії позивачу припинено з підстави, передбаченої статтею 49 Закону №1058-IV, адже позивач не отримувала пенсійні виплати протягом 6 місяців підряд, що нею не заперечується, відсутні підстави вважати, що в даному випадку органом пенсійного фонду допущено вчинення протиправних дій в цій частині. Отже, позовні вимоги в розглядаємій частині задоволенню не підлягають.

Водночас, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (зі змінами) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з абзацом 2 пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Так, відповідно до пункту 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Підсумовуючи викладене, територіальні органи Пенсійного фонду України можуть провести ідентифікацію особи за допомогою законодавства у сфері електронних довірчих послуг.

Відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року №162 Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану (зі змінами), яким установлено, зокрема, що особам, які проживають на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, і виплату пенсій яким було припинено в період з 1 серпня 2022 р. відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплата пенсії може бути відновлена за поданими з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису Дія.Підпис (Дія ID), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, заявами про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках або за заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу. Порядок та умови встановлення особи пенсіонера шляхом відеоконференцзв`язку органами Пенсійного фонду України затверджуються правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Міністерством соціальної політики та Міністерством цифрової трансформації.

Водночас, матеріали справи не містять докази пропозиції пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень на адресу позивача пройти ним ідентифікацію особи за допомогою відеоконференцзв`язку.

Разом із цим, відповідач посилається на положення постанови правління Пенсійного фонду України від 20 листопада 2023 року №49-2 Про затвердження Порядку встановлення територіальним органом Пенсійного фонду України особи одержувача пенсії, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, інших соціальних виплат шляхом відеоконференцзв`язку, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05 грудня 2023 року за №2111/41167, та відповідно до вимог якої позивачу необхідно подати заяву на проходження фізичної ідентифікації з метою поновлення пенсії.

Суд відхиляє викладене посилання пенсійного органу на необхідність виконання позивачем вимог постанови правління Пенсійного фонду України від 20 листопада 2023 року №49-2 Про затвердження Порядку встановлення територіальним органом Пенсійного фонду України особи одержувача пенсії, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, інших соціальних виплат шляхом відеоконференцзв`язку, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05 грудня 2023 року за №2111/41167, оскільки цей порядок набув чинності лише 08 грудня 2023 року, тобто після звернення позивача про поновлення виплати пенсії на розрахунковий рахунок.

Разом із цим, 01 листопада 2023 року та 07 листопада 2023 року позивач зверталась особисто до пенсійного органу через портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису із заявами про виплату пенсії на її поточний рахунок, який відкрито у АТ КБ ПРИВАТБАНК, які за своєю суттю є заявами щодо поновлення виплати пенсії, проте, відповідачем ці звернення позивача не прийнято та встановлено їм статус Помилковий.

Також, позивач 01 листопада 2023 року зверталась із заявою (клопотанням) №ВЕБ-05001-Ф-С-23-262545, в якому просила надіслати обґрунтоване рішення про зупинення пенсії, статус звернення: Виконано, та на яку 07 листопада 2023 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вих.№21971-21735/Ж-02/8-0500/23 отримала обґрунтовану відповідь.

Враховуючи зазначене, суд зауважує, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера особисто звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії безпосередньо до органу Пенсійного фонду України. Навпаки, Порядок №22-1 передбачає, що пенсіонер має можливість обрати альтернативному способу звернення до органів Пенсійного фонду України, зокрема, спосіб звернення - через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Суд наголошує, що доводи відповідача про те, що особисто підписана заява пенсіонера може бути подана виключно безпосередньо до органу Пенсійного фонду України, без використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення), не просто звужує конституційне право на звернення відповідно до Закону України Про звернення громадян та пенсійного законодавства, а й взагалі унеможливлює/нівелює право пенсіонера, який проживає на тимчасово окупованій території України, на отримання пенсії.

Тому, в умовах інтенсивної діджиталізації суспільства та з метою безпекових заходів, на переконання суду подані позивачем заяви від 01 листопада 2023 року та 07 листопада 2023 року до пенсійного органу через портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису є особистими та належними зверненнями позивача щодо питання поновлення йому пенсійних виплат.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених положень статті 46 Закону №1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Таким чином, у разі, якщо згідно з національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах до тих пір, поки такі виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон №1058-ІV гарантують всім громадянам України за певних умов право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

При первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону №1058-IV.

При цьому законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Судом установлено, що 01 листопада 2023 року та 07 листопада 2023 року позивач звертався до пенсійного органу через портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису із заявами щодо поновлення виплати пенсії, що відповідачем не заперечується. Відтак, позивачем вжито активні дії з метою поновлення виплати пенсії, проте, йому таке поновлення здійснено не було.

За таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії є неприпустимим.

Конституцією України (частина перша статті 8 та частина перша статті 129) гарантується, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права; суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Крім того, Закон України Про судоустрій і статус суддів (статті 2, 6, 48) встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністрівським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику Європейського суду з прав людини, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Відтак, доводи відповідача відносно того, що задля поновлення пенсії, позивачу необхідно звернутися до управління особисто з відповідними документами є безпідставними, оскільки пріоритетними для застосування у спірних правовідносин є саме вимоги статті 49 Закону №1058-IV.

За таких обставин, наявними матеріалами справи підтверджено невиплату заборгованості з пенсії позивачу з 01 березня 2022 року. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача виплатити заборгованість з пенсії, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, пенсія позивачу не виплачувалась з 01 березня 2022 року, доказів на підтвердження того, що саме з 01 березня 2022 року пенсія позивачу не нараховувалась відповідачем суду не надано.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено судом вище, поновлення виплати пенсії позивачу не відбулося. Відтак з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про зобов`язання відповідача виплатити заборгованість з пенсії за період з 01 березня 2022 року.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії та виплатити заборгованість з пенсії з 01 березня 2022 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок, відкритий в АТ КБ ПРИВАТБАНК, суд вважає її обґрунтованою, адже пенсіонер може у будь-який момент змінити спосіб виплати пенсії. Оскільки матеріали справи містять звернення позивача про зміну способу виплати пенсії, а судом встановлено дотримання порядку звернення до органу Пенсійного фонду України, доводи позивача є обґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо дотримання строків звернення до адміністративного суду.

За загальним правилом, встановленим КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є №1058-IV.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Необхідними умовами застосування наведеної норми адміністративними судами є: 1) факт нарахування сум пенсій за минулий час, що підтверджується відповідними доказами; 2) доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких є невиплата сум пенсій.

З огляду на те, що органом пенсійного фонду не приймалось рішення про припинення виплати пенсії, відсутні підстави вважати, що така пенсія ним не нараховувалась, відтак суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 200/6968/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 200/6968/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 02 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв