Справа № 500/14/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/14/24

01 травня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Тернопільської митниці Держмитслужби (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Тернопільської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів №UA403070/2023/000251/1 від 06.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.12.2023 з метою митного оформлення ввезеного на територію України ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат), марки ТLЕ-101-44т, внутрішня в`язкість 0.79 дл/г, температура розплаву 247,8°С, ацельтатальдегід 0.60-0.72 ppm, вміст вологи 0.04-0.01%, СООН 28-32.4 ммоль/кг, торгівельна марка DSR, виробник: DRAGON SPECIAL RESIN (XIAMENT) CO., країна походження Китай, призначений для виробництва ПЕТ-пляшок, пластикової тари, виробів, уповноваженим представником ФОП ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію №23UA76U3 від 06.12.2023р. з вартістю товару згідно рахунку в сумі: 0,95 дол. США/кг. Однак, після довготривалих консультацій між декларантом та митним органом, відповідач прийняв спірне рішення №UA403070/2023/000251/l від 06.12.2023, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом згідно із статтею 64 Митного кодексу України до суми 1,37 дол. США /кг аргументуючи наступним: у поданих декларантом до митного оформлення документах наявні розбіжності; документально не підтверджено числові значення складових митної, які є обов`язковими при її обчисленні та не подано документів, що підтверджують митну вартість товарів; для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування; не подано транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка); декларантом не подано інших платіжних та/або бухгалтерських документів (за наявності), що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; відповідно до п. 4.9. зовнішньоекономічного договору №KZEP-22 від 23.05.2022р. покупець має право за свій рахунок застрахувати товар, проте жодного документа, що підтверджував або спростовував дану інформацію до митного оформлення не подано; у рахунку №33 від 07.11.2023р. зазначено судно MORGENS MAERSK 1RM/336W, однак у коносаменті №1КТ915291 від 14.09.2023р.- MSC DITTE 336W; до митного оформлення подані транзитні митні декларації (Польща), однак витрати на їх оформлення до митного оформлення не додані, враховуючи відомості зазначені у рахунку №33 від 07.11.2023p.; згідно з п.2.4.2 Договору транспортного експедирування від 01.09.2018 року №1 декларантом до митного оформлення не було надано: заявку, платіжний документ, що підтверджує оплату наданих транспортних послуг; згідно з п.3.2 Договору транспортного експедирування від 01.09.2018 року №1 оплата здійснюється клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання рахунку (07.11.2023 - дата отримання), однак декларантом не подано такого платіжного доручення; АСАУР згенеровано 105-2 та 106-2 форми митного контролю щодо контролю митної вартості товарів; заявлена митна вартість товару є нижчою, ніж вартість подібних товарів раніше ввезених на територію України. Позивач з таким рішенням не погоджується та, вважає його протиправним, так як декларантом, було надано усі документи передбачені ч. 2 ст.53 Митного кодексу України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. Звернув увагу суду на тому, що платіжний документ не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, оскільки банківське платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного банківського документа та митною вартістю товару немає. Його неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

До суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує та в обґрунтування своєї позиції наводить положення законодавства, що підлягають до застосування у спірних правовідносинах, та вказує, що митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Вважає, що наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин поставки та продажу товару. У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, третій статті 53 Митного кодексу України, а також зважаючи на наявність розбіжностей, митним органом прийнято спірне рішення про коригування заявленої митної вартості товару. Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості № UA403070/2023/000251/1 від 06.12.2023 використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема, товару № 1 згідно ЕМД від 02.11.2023 № UA901050/2023/4070 (поліетилентерефталат марки TLE-101; виробник - DRAGON SPECIAL RESIN (XIAMEN) CO., LTD, Китай (CN); країна виробництва Китай; умови поставки CIF) на рівні 1,37 дол. США/кг. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 07.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Судом встановлено, що на виконання зовнішньоекономічного контракту № KZEP-22 від 23.05.2022, укладеного між компанією «CONNEX LLC» (США) та ФОП ОСОБА_1 (Україна), згідно із рахунком-проформою № DSR-202308 від 01.09.2023, рахунком-фактурою (інвойс) № DSR-202308 від 01.09.2023 позивачем на митну територію України ввезено товар.

06.12.2023 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA76U3, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат), марки TLE-101 - 44т, внутрішня в`язкість 0.79 дл/г, температура розплаву 247.8 гр. C, ацетатальдегід 0.60-0.72 ppm, вміст вологи 0.04-0.01%, COOH - 28-32.4 ммоль/кг. Призначений для виробництва ПЕТ-пляшок, пластикової тари, виробів. Торгівельна марка: DSR, виробник: DRAGON SPECIAL RESIN (XIAMEN) CO., LTD, Китай (CN)».

Під час здійснення митного контролю за МД № 23UA76U3 від 06.12.2023 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої встановлено: 1. Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 23.05.2022 №KZEP-22. Відповідно до п.4.9 даного договору покупець має право за свій рахунок застрахувати товар, проте жодного документа, що підтверджував або спростовував дану інформацію до митного оформлення не подано. 2. У рахунку від 07.11.2023 №33 зазначені судно/рейс MOGENS MAERSK, 1RM / 336W, однак у коносаменті від 14.09.2023 № 1KT915291 - MSC DITTE 336W. 3. До митного оформлення подані транзитні митні декларації (Польща), однак витрати на їх оформлення до митного оформлення не додані, враховуючи відомості зазначені в транспортних документах (рахунок від 07.11.2023 № 33. 4. Відповідно до п.2.4.2 договору від 01.09.2018 №1 обов`язком клієнта (ФОП КАЗАКОВА) є надання експедитору (ТОВ «Укр Експорт Про») заявки про транспортно-експедиційні послуги, проте до митного оформлення даний документ поданий не був. 5. Відповідно до п.3.2 договору від 01.09.2018 № 1 оплата здійснюється клієнтом протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку (07.11.2023- дата отримання).

Таким чином, у сукупності перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

В зв`язку із цим, митницею електронним повідомленням направлено уповноваженій особі декларанта вимогу про надання додаткових документів наступного змісту: "Початок консультацїї. За результатами опрацювання документів встановлено наступне. Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 23.05.2022 №KZEP-22. Відповідно до п.4.9 даного договору покупець має право за свій рахунок застрахувати товар, проте жодного документа, що підтверджував або спростовував дану інформацію до митного оформлення не подано. У рахунку від 07.11.2023 №33 зазначені судно/рейс MOGENS MAERSK, 1RM / 336W, однак у коносаменті від 14.09.2023 № 1KT915291 - MSC DITTE 336W. До митного оформлення подані транзитні митні декларації (Польща), однак витрати на їх оформлення до митного оформлення не додані, враховуючи відомості зазначені в транспортних документах (рахунок від 07.11.2023 №33. Відповідно до п.2.4.2 договору від 01.09.2018 №1 обов`язком клієнта (ФОП КАЗАКОВА) є надання експедитору (ТОВ «Укр Експорт Про») заявки про транспортно-експедиційні послуги, проте до митного оформлення даний документ поданий не був. Відповідно до п.3.2 договору від 01.09.2018 №1 оплата здійснюється клієнтом протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку (07.11.2023- дата отримання). Відповідно до ч.2 ст. 53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: - якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. - транспортні (перевізні) документи; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи".

Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці, окрім вже поданих до митної декларації документів, додатково не було надано жодного документа.

Натомість, листом № б/н від 06.12.2023 декларант повідомив митницю про те, що по даній декларації подані всі документи, які підтверджують числове значення складової митної вартості товару, а тому до 10 днів інших документів не може пред`явити.

Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2023/000251/1 від 06.12.2023, у гр. 33 якого зазначено «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: -якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. АСУР згенеровано форми митного контролю щодо контролю митної вартості за кодами МФ 105-2, 106-2. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою. Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. За результатами опрацювання документів встановлено наступне. Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 23.05.2022 №KZEP-22. Відповідно до п.4.9 даного договору покупець має право за свій рахунок застрахувати товар, проте жодного документа, що підтверджував або спростовував дану інформацію до митного оформлення не подано. У рахунку від 07.11.2023 №33 зазначені судно/рейс MOGENS MAERSK, 1RM / 336W, однак у коносаменті від 14.09.2023 № 1KT915291 - MSC DITTE 336W. До митного оформлення подані транзитні митні декларації (Польща), однак витрати на їх оформлення до митного оформлення не додані, враховуючи відомості зазначені в транспортних документах (рахунок від 07.11.2023 №33. Відповідно до п.2.4.2 договору від 01.09.2018 №1 обов`язком клієнта (ФОП КАЗАКОВА) є надання експедитору (ТОВ «Укр Експорт Про») заявки про транспортно-експедиційні послуги, проте до митного оформлення даний документ поданий не був. Відповідно до п.3.2 договору від 01.09.2018 №1 оплата здійснюється клієнтом протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку (07.11.2023- дата отримання). За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, не дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтею 58 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59, 63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості товару згідно з ЕМД від 02.11.2023 №UA901050/2023/4070 поліетилентерефталат марки TLE-101; виробник - DRAGON SPECIAL RESIN () CO., LTD, Китай (CN); країна виробництва Китай; умови поставки CIF на рівні 1,37 дол. США/кг".

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що відповідачем здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митними деклараціями, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документи документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

У спірному випадку, згідно рахунку №DSR-202308 від 01.09.2023 передбачено попередню оплату до прибуття Товару в порт призначення, оплата частинами, дозволяється, тобто на день митного оформлення імпортованого товару, останній було оплачено в повному обсязі та надано контролюючому органу підтвердження такої оплати (платіжна інструкція в іноземній валюті №4 від 14.09.2023р.).

Стосовно подання вказаного рахунку відповідачем зазначено у картці відмови №UA403070/2023/000379.

Суд вважає, що додатковим підтвердженням ціни (вартості) імпортованого товару декларантом до митного оформлення було подання: комерційної Пропозиції від 01.09.2023 року адресованій ОСОБА_1 ; рахунку-проформи №DSR-202308 від 01.09.2023 року; прайс-листа від 01.09.2023 року; калькуляцію для сировини під рахунок №DSR-202308 від 01.09.2023 року, експортну декларацію країни відправлення №00493267; додаток №8 від 01.09.2023 року.

Суд звертає увагу, що платіжний документ не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, оскільки банківське платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного банківського документа та митною вартістю товару немає. Його неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Також, на підтвердження правильності заявленої декларантом ціни товару, позивачем було надано Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений ДП "Укрпромзовнішекспертиза" №2042 від 05.12.2023, який також було вказано відповідачем у Картці відмови.

Зокрема, у спірному випадку до митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою Позивача до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист №291 від 10.09.2023; рахунок-проформа № DSR-202308 від 01.09.2023; рахунок-фактура (інвойс) № DSR-202308 від 01.09.2023; коносамент № 1KT915291 від 14.09.2023; накладна УМВС № від 21.11.2023; супровідний документ T1 № 23PL322080NS6AF4A6 від 19.11.2023; супровідний документ T1 № 23PL322080NS6AF4C0 від 19.11.2023; сертифікат про походження товару № C50153 від 18.09.2023; некласифікований комерційний документ - комерційна пропозиція № б/н від 01.09.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 4 від 14.09.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 33 від 07.11.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 2042 від 05.12.2023; розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 01.09.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № KZEP-22 від 23.05.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8 від 01.09.2023; договір про надання послуг митного брокера № б/н від 31.08.2022; договір (контракт) про перевезення № 0602/2023ЗКТ від 06.02.2023; договір (контракт) про перевезення № 1 від 01.09.2018; інші некласифіковані документи - прайс лист № б/н від 01.09.2023; інші некласифіковані документи - сертифікат аналізів № б/н від 01.09.2023; інші некласифіковані документи - сертифікат бенефіціара № б/н від 01.09.2023; копія митної декларації країни відправлення № 00493267 від 11.09.2023.

Суд вважає, що згідно вище перелічених документів чітко визначено: відправника товару, отримувача товару; ціну товару, умови поставки, ідентифіковано сам товар за якісними та кількісними характеристиками, країну походження останнього.

Так, пунктом 2.1. Контракту №KZEP-22 від 23.05.2022 року передбачено, ціни на Товар визначаються сторонами в Додатку. Тому, в Додатковій угоді №8 від 01.09.2023 року додатково підтверджено ціну товару, умови поставки товару, характеристики самого товару, умови оплати, країна походження, а також реквізити, підписи та печатки сторін.

При цьому, декларантом до Митного оформлення було Подано: Договір №1 на транспортно- експедиційне обслуговування від 01.09.2018 року; рахунок №33 від 07.11.2023 року (перевезення контейнерів MSKU2982350, MSKU3874690 з Гданська в Мостиська); накладну № від 21.11.2023 року (доставка контейнерів MSKU2982350, MSKU3874690 з ПКП Мостиська до м. Тернопіль. Рух контейнерів, а також їх перевантаження вказано у графі 3 накладної).

Надані документи, на думку суду, дають можливість прослідкувати рух імпортованого товару, а саме: Ксіамен, Китай-Гданськ, Польща-Мостиська, Польща-Тернопіль, Україна. Також, декларантом до митного оформлення було надано декларації ТІ: 23PL322080NS6AF4A6, 23PL322080NS6AF4C0.

Щодо відсутності документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, слід зазначити наступне.

Так, поставка товару на умовах CFR (вартість і фрахт) зобов`язує продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення. Отже, замовником експедиційних послуг (морського фрахту), є постачальник, якому позивачем було перераховано зазначену у поданих митному органу документах вартість товару за умови його доставки до морського порту Гданськ, Польща; вартість перевезення товару з м. Гданськ, Польща до м. Мостиська, Польща становить 80451,80 грн. (рахунок №33 від 07.11.2023 року).

Щодо відсутності доказів оплати рахунку №33 від 07.11.2023, суд зазначає, що за умовами договору дійсно такий мав би бути оплачений станом на день митного оформлення імпортованого товару.

Однак, на думку суду, відсутність фактичних розрахунків (перерахування коштів), належить до питання виконання господарських зобов`язань між сторонами договору. Відсутність оплати рахунку за надані транспортні послуги, при їх фактичному наданні, не впливає на розмір митної вартості оцінюваного товару.

Стосовно страхових документів, суд зауважує, що позивачем страхування товару не здійснювалося, будь - яка сума як витрати на страхування товару до заявленої митної вартості декларантом не включена.

До того ж, пунктом 4.9. Контракту №KZEP-22 від 23.05.2022р. передбачено, що покупець має право за свій рахунок застрахувати товар, що поставляється за даним Контрактом.

Згідно умов поставки CFR Гданськ, Відправник вантажу зобов`язується організувати й оплатити завантаження товару на складі, транспортування до порту відправлення, завантаження товару на судно і перевезення до порту замовника. Тому, страхування вантажу не є обов`язковим.

Таким чином, замовником експедиційних послуг (морського фрахту) є постачальник, якому Позивачем було перераховано зазначену у поданих митному органу документах вартість товару за умови його доставки до морського порту Гданськ, Польща.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження вищевказаного відповідачу було надано до митного оформлення калькуляцію Відправника під рахунок №DSR-202308 від 01.09.2023 року, в якій зазначено вартість фрахту (транспортування морем) - 50,0 дол.США/тону.

Наведене дає підстави для висновку, що митним органом не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.

Суд також враховує, що оскільки, дана поставка фактично була здійснена, то додаткового підтвердження її замовлення та погодження не потрібно.

Заявка це - документ, в якому Замовником визначено основні умови Перевезення, спеціальні вимоги до умов транспортування вантажу, транспортного засобу, умови та терміни доставки, вартість перевезення та інші особливості надання послуг перевезення.

З вищевказаного не вбачається обов`язкове надання до митного оформлення Заявки, а саме виконання перевезення свідчить, що Замовником було надано всю, необхідну інформацію для виконання даного перевезення.

В свою чергу, відсутність доказів оплати рахунку №33 від 07.11.2023, який за умовами договору мав би бути оплачений станом на день митного оформлення імпортованого товару, на думку суду, не є підставою для коригування митної вартості товару.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що відсутність доказів оплати рахунку від 07.11.2023 №33 та заявки на надання послуг транспортного експедирування не впливає на заявлену митну вартість імпортованого товару.

Водночас, вирішуючи спір по суті, суд не приймає до уваги таку підставу для коригування митної вартості товару як невідповідність у назві і номері судна, яке перевозило товар (у рахунку №33 від 07.11.2023р зазначено судно/рейс MORGENS MAERSK 1RM/336W, однак у коносаменті №1КТ915291 від 14.09.2023- MSC DITTE 336W), оскільки така обставина не стосується та не впливає на числові значення складових митної вартості.

Так, Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 у справі №820/9195/15, від 28.08.2018 у справі №810/3879/17, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в спірних рішеннях, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально.

Згідно з пунктами 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

При цьому митний орган належно не обґрунтував свої рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Оскільки спірне рішення відповідача про коригування митної вартості товарів не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати, а позов належить задовольнити повністю.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в порядку, визначеному частиною першою ст.139 КАС України.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь позивача понесених витрати на послуги перекладача у розмірі 1490,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

При цьому частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №160/7049/19, які полягають у такому.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, позивач на понесення витрат на послуги з перекладу надав рахунок ФОП ОСОБА_3 №106 від 18.12.2023 та акт здачі приймання виконаних робіт від 18.12.2023 згідно яких вартість виконаних робіт за переклад документації становить 1490,00 грн.

Проте, зі змісту вказаних документів неможливо встановити, які саме документи підлягали перекладу, обсяг послуг перекладу та зв`язок таких послуг із цією справою, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат, пов`язаних з перекладом документів в сумі 1490,00 грн з відповідача.

Щодо витрат на правничу допомогу, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивачем не подано жодних доказів понесення таких витрат.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UА403070/2023/000251/1 від 06.12.2023.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби судові витрати на суму 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та витрат на послуги перекладача - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 01 травня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (місце проживання/місцезнаходження: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Тернопільська митниця Держмитслужби (місцезнаходження:вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46004 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.