Справа № 580/1929/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року справа № 580/1929/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Черкаській області щодо неподання у встановлений законодавством строк на виконання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновку про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 30736 гривень 00 копійок на розрахунковий рахунок фізичної особи ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області підготовити висновок про повернення на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , який належить фізичній особі ОСОБА_1 , помилково перерахованих коштів у розмірі 30736 (тридцять тисяч сімсот тридцять шість) гривень 00 копійок та подати його відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування коштів, на виконання шляхом стягнення таких коштів з відповідного бюджету.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.02.2024 позивачем через електронний кабінет платника було надіслано відповідачу заяву від 07.02.2024 6352 (реєстраційний Індекс 6352/6/ЕКПП) відповідно до 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України, з проханням вжити заходів щодо повернення на банківський рахунок фізичної особи, коштів в розмірі 30736,00 грн, які були помилково перераховані на рахунок ФОП в СЕА ПДВ. Проте, у відповідь на заяву відповідач через електронний кабінет платника надіслав лист-відповідь 3409/6/23-00-24-07-09 від 14.02.2024. У листі-відповіді відповідач, всупереч раніше поданій заяві за формою Д4 (додатку 4 до податкової декларації з ПДВ) і аргументації в заяві щодо неможливості здійснити повернення помилково перерахованих коштів не з рахунку платника ПДВ у порядку визначеному в ст.200-1 ПК України, продовжує наполягати саме на застосуванні саме такого способу повернення коштів.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Стверджує, що відповідно до п.5 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджет в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді. Згідно п.6 ст. 200 1 ПКУ за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього ПКУ. Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку. На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника, на момент подання заяви зменшується значення суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200 цього Кодексу, шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника. Перерахування коштів на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника може здійснюватися у разі, якщо таке зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка не призведе до формування від`ємного значення суми податку, визначеної відповідно до пункту 2001.3 статті 200.1 цього Кодексу.

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг та реквізити рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок). На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника податку.

Відповідно до п.7 ст. 200-1 ПКУ кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є фізичною особа-підприємцем.

02.01.2024 з власного банківського рахунку фізичної особи (номер рахунку: НОМЕР_1 ) позивач помилково здійснив перерахунок грошових коштів в розмірі 30736,00 грн на рахунок ФОП в системі електронного адміністрування податку на додану вартість UА0525148 (надалі - СЕА ПДВ), що підтверджується квитанцією 66ХВ-4ХКМ-6К06-КЗММ від 02.01.2024.

У зв`язку з чим, 22.01.2024 з метою повернення помилково сплачених коштів, в порядку передбаченому у пункті 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), подав через електронний кабінет платника до Головного управління ДПС у Черкаській області податкову декларацію з ПДВ з реєстраційним номером від 22.01.2024 разом із додатком 4 до податкової декларації - заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у СЕ А ПДВ (Д4).

Проаналізувавши в реєстрі транзакцій СЕА ПДВ на сайті електронного кабінету платника динаміку зміни розміру суми ліміту в СЕА ПДВ, на яку ФОП як платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні, позивач дійшов висновку, що вказана сума ліміту після помилкового перерахування коштів 02.01.2024 в розмірі 30736 грн не збільшилась на суму поповнення. Збільшення ліміту відбулось лише 22.01.2024 року після поповнення рахунку в СЕА ПДВ з поточного рахунку ФОП. У зв`язку з чим, позивач зробив висновок, що ці помилково сплачені кошти неможливо повернути в спосіб передбачений статтею 200-1 ПК України, оскільки ці кошти не поповнили ліміт в СЕА ПДВ, що унеможливлює їх повернення в порядку п.200-1.6 ст.200-1 ПК України.

07.02.2024 позивачем через електронний кабінет платника було надіслано відповідачу заяву від 07.02.2024 6352 (реєстраційний Індекс 6352/6/ЕКПП) відповідно до 43.3 ст. 43 ПК України, з проханням вжити заходів щодо повернення на банківський рахунок фізичної особи, коштів в розмірі 30736,00 грн, які були помилково перераховані на рахунок ФОП в СЕА ПДВ.

У відповідь на заяву відповідач через електронний кабінет платника надіслав лист-відповідь 3409/6/23-00-24-07-09 від 14.02.2024, в якому вказав, що відповідно до п.7 ст. 200-1 ПКУ кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неповернення помилково зарахованих коштів протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 200-1.6 ст. 200-1 ПК України, за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього Кодексу.

Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку.

З аналізу положень п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України, вбачається, що кошти, які зараховані на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку повертаються на поточний рахунок саме такого платника податків.

Повернення коштів іншому платнику податків норма п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України не передбачає.

Так, пунктом 43.1 ст. 43 ПК України, передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Під помилково сплаченими грошовими зобов`язаннями слід розуміти суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

Натомість, поняття грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як було зазначено вище, помилково перераховані кошти були зараховані на рахунок в СЕА ПДВ, та залишаються на цьому рахунку без руху, що підтверджується зокрема витягом про реквізити електронного рахунку та інформації щодо залишку коштів на такому рахунку 1 від 20.02.2024 року станом на 20.02.2024 року на рахунку ФОП в СЕА ПДВ знаходиться сума 32798 грн 44 коп. Але у Витязі щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні з СЕА ПДВ 1 від 20.02.2024 можна побачити, що сума податку на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні (реєстраційний ліміт) становить 1 грн 91 коп. (решту коштів на рахунку в розмірі 2060 грн було зараховано на рахунок 14.02.2024 року для реєстрації чергової податкової накладної). Тобто помилково перераховані кошти в розмірі 30736,00 грн не збільшили розрахунковий ліміт в СЕА ПДВ, що також прослідковується і в електронному кабінеті платника. Фактично у позивача немає можливості поповнити цими коштами реєстраційний ліміт чи розпорядитись ними в жоден інший спосіб.

Тобто можна прийти до висновку, що здійснення дій у спосіб передбачений статтею 200-1 ПК України для повернення помилково сплачених коштів в сумі 30736 грн з рахунку ФОП в СЕА ПДВ або приведе до додаткових витрат з боку позивача, або до безповоротної втрати власного реєстраційного ліміту на суму повернених коштів. Тобто фактично не призведе до повернення позивачу помилково перерахованих коштів.

Отже склалась ситуація, що безпосередньо собі на рахунок позивач повернути помилково сплачені кошти назад не зможе, адже, для цього немає відповідного механізму, оскільки кошти були зараховані на ПДВ-рахунок, однак, не збільшили ліміт ПДВ, тобто, не надійшли в його розпорядження. При цьому, списання коштів з ПДВ-рахунку відбувається в суворо визначених законодавчих випадках - коли податковий орган подасть органу Казначейства реєстри на списання коштів з ПДВ-рахунку та у визначеній цими реєстрами сумі (самостійно Казначейство навіть помилково зараховані кошти списати з ПДВ-рахунку не може).

При цьому, кошти з ПДВ-рахунку повертаються на поточний рахунок платника: (1) за чітко визначеною процедурою (через подання додатка Д4 до декларації з ПДВ) (п. 2001.5 ПКУ) і (2) при дотриманні певних умов. Так, при поверненні коштів з ПДВ-рахунку на суму поверненої суми зменшується регліміт - відразу на дату подання заяви Д4 (п. 21 Порядку 569). При цьому, повернення коштів можливе, якщо це не призведе до появи від`ємного регліміту в такого платника.

За наведених обставин, слідує, що якщо гроші зайшли на ПДВ-рахунок не з поточного рахунку платника, то податковим органом не було збільшено регліміт (при поверненні цих коштів з ПДВ-рахунку регліміт на цю суму в них зменшується).

Нормами п. 200-1.4 ПК України, визначено, що електронний ПДВ-рахунок може поповнюватися тільки з поточного рахунку платника податків, з огляду на що, грошові кошти, перераховані не з поточного рахунку самого платника, не повинні були взагалі зараховуватися на електронний ПДВ-рахунок.

Поряд із цим, відсутність законодавчо закріпленого механізму поновлення майнових прав позивача у спірній ситуації не може бути підставою для відмови у вирішенні цього спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2024 позивач з метою повернення помилково сплачених коштів, в порядку передбаченому у пункті 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України подав через електронний кабінет платника до Головного управління ДПС у Черкаській області податкову декларацію з ПДВ з реєстраційним номером від 22.01.2024 разом із додатком 4 до податкової декларації - Заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у СЕ А ПДВ (Д4).

Відповідно електронного кабінету позивача сума ліміту в СЕА ПДВ, на яку ФОП як платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні, після помилкового перерахування коштів 02.01.2024 в розмірі 30736 грн не збільшилась на суму поповнення. Збільшення ліміту відбулось лише 22.01.2024 року після поповнення рахунку в СЕА ПДВ з поточного рахунку ФОП.

Отже незважаючи на зарахування 02.01.2024 на рахунок в СЕА ПДВ суми 30736,00 грн, зазначена операція не призвела до збільшення реєстраційного ліміту для позивача як ФОП, кошти були перераховані з власного поточного рахунку і перебувають там без жодного руху.

Згідно зі ст. 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

За даних обставин, слід врахувати, що втручання у право мирного володіння майном позивача має переслідувати легітимну мету, яка чітко передбачена національним законодавством, зокрема, приписами ПК України.

Однак, у разі відсутності відповідного механізму повернення коштів, слід застосовувати одну з основоположних засад податкового законодавства, визначену п. п. 4.1.4 ст. 4 ПК України, а саме, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У розрізі вищенаведеного, а також приймаючи до уваги гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти та розпоряджатись своїм майном, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання у встановлений законодавством строк на виконання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновку про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 30736,00 грн на розрахунковий рахунок позивача та зобов`язання відповідача підготовити висновок про повернення на розрахунковий рахунок позивача помилково перерахованих коштів в сумі 30736,00 грн та подати його відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування коштів, на виконання шляхом стягнення таких коштів з відповідного бюджету, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Черкаській області щодо неподання у встановлений законодавством строк на виконання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновку про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 30736,00 грн на розрахунковий рахунок фізичної особи ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 4413663) підготовити висновок про повернення на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , який належить фізичній особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), помилково перерахованих коштів у розмірі 30736 (тридцять тисяч сімсот тридцять шість) гривень 00 копійок та подати його відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування коштів, на виконання шляхом стягнення таких коштів з відповідного бюджету.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 4413663) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА