Справа № 160/33348/23
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП в Дніпропетровській області, відповідач) від 22.05.2023р №924 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП» в частині застосування дисциплінарного стягнення відносно поліцейського начальника сектора превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 11.07.2023р №447 о/c про звільнення зі служби в поліції начальника сектора превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
- поновити на посаді начальника сектора превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.07.2022 (наступного дня після звільнення) та по день поновлення на посаді.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до п.1 наказу ГУНП в Дніпропетровській області №924 від 22.05.2023р ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог спеціального законодавства та наказу ГУНП в Дніпропетровській області №447 о/c від 11.07.2023р ОСОБА_1 звільнено зі служби за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Позивач вважає, що накази винесені без достатніх правових підстав, з порушенням його прав та законних інтересів, а тому підлягають скасуванню.
Не погодившись з наказами відповідача №924 від 22.05.2023 та №447 о/c від 11.07.2023, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Від відповідача надійшов відзив, за змістом якого заперечує проти позовних вимог, стверджуючи, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача стали матеріали службового розслідування, проведеного відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області №1090 від 17.05.2023, яке проводилось з метою повної і всебічної перевірки за фактом можливого порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .
Від позивача надійшли пояснення по справі щодо службової перевірки та заява, які за своїм змістом є відповіддю на відзив (запереченнями).
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи та надані докази, суд встановив наступне.
11.07.2023 року наказом ГУНП №447 о/с позивача (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.07.2023 року, копію вказаного наказу ОСОБА_1 отримав 11.07.2023 про що мається відповідна відмітка.
Підставою видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції став наказ ГУНП від 22.05.2023 року №924к, яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, з вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 11.07.2023 про що мається відповідна відмітка.
Відповідно до розписки ОСОБА_1 11.07.2023 отримав свою трудову книжку.
Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача стали матеріали службового розслідування проведеного відповідно до наказу ГУНП від 17.05.2023 №1090, яке проводилось з метою повної і всебічної перевірки за фактом можливого порушення службової дисципліни ОСОБА_1 .
Відповідач зазначив, що з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин події дисциплінарною комісією направлено запит №50/2-426 від 17.05.2023 до третього слідчого відділу (з дислокацією в м.Дніпро) ТУ ДБР, розташованого в м.Полтава, з метою надання останніми, копій документів вищевказаного кримінального провадження необхідних для проведення службового розслідування.
Разом з цим, 18.05.2023 ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська до підполковника поліції ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також останнього відсторонено від займаної посади.
Відповідач вказує, що за результатами раніше проведеної перевірки 10.03.2023 встановлені суттєві недоліки в організації роботи підполковника поліції ОСОБА_1 , щодо дотримання законності під час здійснення адміністративного провадження, а саме: 12 порушень встановлених строків внесення відомостей до ІКС ІПНП, 31 факт не встановлення місцезнаходження бланків адмінпротоколів, 6 фактів невірного кваліфікування вчиненого адміністративного правопорушення, 41 факт порушення одночасного розгляду кількох адміністративних справ відносно однієї особи (накладення стягнення та винесення постанов за кожне правопорушення окремо), один факт накладення стягнення не передбаченого санкцією ч.2 ст.1751 КУпАП (накладено «Попередження» замість штрафу), по одному факту виправлення та внесення недостовірної інформації до Журналу обліку термінових заборонних приписів стосовно кривдника, 2 факти невнесення термінових заборонних приписів стосовно кривдника до відповідного журналу обліку.
При цьому, т.в.о. заступника начальника ВП з превентивної діяльності підполковником поліції ОСОБА_3 , у порушення вимог пункту 3 розділу IX Інструкції з організації та проведення перевірок службової діяльності органів (підрозділів) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 30.01.2017 №67, пунктів 2 та 3 розділу VI Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція №1376), як основним виконавцем, відповідно до резолюції т.в.о. начальника ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_4 від 29.03.2023 №1425, план організаційних та практичних заходів з усунення виявлених недоліків не розробив, заходів щодо усунення виявлених недоліків не вжив, унаслідок чого продовжують мати місце вказані порушення.
Відповідач стверджує, що Дисциплінарна комісія під час службового розслідування встановила систематичність порушень службової дисципліни, що свідчить про постійне свідоме ігнорування та бездіяльність підполковника поліції ОСОБА_3 як керівника та особи, яка у вказаному ВП повинна здійснювати контроль за станом дотримання службової діяльності під час здійснення адміністративних правопорушень відповідно до п.1 розділу VII Інструкції №1376.
Відповідач зазначив, що вищевказані недоліки стали можливими унаслідок недостатнього контролю за роботою підлеглих підполковником поліції ОСОБА_3 , який займаючи керівну посаду, згідно з вимогами Дисциплінарного статуту Національної поліції України та своїх посадових інструкцій, зобов`язаний безпосередньо проводити службову підготовку з підлеглими працівниками, слідкувати за правильним їх навчанням, який у період 16.11.2022 по 16.01.2023 перебував на посаді заступника начальника з превентивної діяльності відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП.
Відповідач дійшов висновку, що керівництвом відділу превенції не приділяється належна увага дотриманню законності під час здійснення адміністративного провадження, унаслідок чого мають місце порушення у цьому напрямку службової діяльності.
Крім того, відповідач вказує, що підполковником поліції ОСОБА_3 у порушення вимог пункту 3 розділу VI Інструкції №1376, контроль за дотриманням законодавства під час здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення не організовано та належним чином не здійснювався, унаслідок чого мають місце факти невірного кваліфікування вчинених адміністративних правопорушень.
За твердженням відповідача, підполковником поліції ОСОБА_3 у порушення підпункту 4, ч.3 статті 1Дисциплінарного статуту Національної поліції України не забезпечено виконання вимог протоколу наради керівництва Дніпровського РУП від 03.03.2023 №43/13/32-805, а саме: вимог підпункту 13.10. пункту 13 розділу І вказаного протоколу наради, тобто допускаються факти формального підходу до винесення постанов по справам про адміністративні правопорушення, зокрема за статтями: 1751 та 178 КУпАП.
Так, за результатами перевірки 18.05.2023 встановлено 12 порушень вимог ст.36 КУпАП.
Відповідач вказує, що підполковником поліції ОСОБА_3 у порушення вимог підпункту 13.3. пункту 13 розділу І протоколу наради керівництва Дніпровського РУП від 03.03.2023 №43/13/32-805 не здійснювався належний контроль щодо притягнення правопорушників до адміністративної відповідальності за ст.4 КУпАП. Так допускаються факти не проведення розгляду справ по адміністративні правопорушення, віднесених до компетенції Національної поліції. Поліцейськими ВП допущено 71 такий факт.
При цьому, не зважаючи на те, що відповідно до вимог ст.222 КУПАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.4 КУпАП, віднесено до компетенції працівників органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 справу про вказане адміністративне правопорушення не розглянув, постанову по справі не виніс та правопорушника до відповідальності не притягнув.
Також відповідач вказує, що відповідно до вимог ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Разом з цим, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов?язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП та цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідач у висновку від 22.05.2023 встановив, що під час складання поліцейськими ВП матеріалів про адміністративні правопорушення, допускаються порушення вимог ст.256 КУпАП та Інструкції №1376.
Відповідач зазначає, що також, поліцейськими ВП допускаються порушення ст.264 КУпАП, в частині проведення особистого огляду затриманих в присутності понятих різної статі із затриманим. Встановлені окремі недоліки щодо повноти і якості складання поліцейськими протоколів про адміністративні затримання.
Також, 12.04.2023 до єдиного обліку ВП №1 Дніпровського РУП за №6967 зареєстровано заяву ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , спричинив йому тілесні ушкодження, які згідно акту судово-медичного дослідження №987 відносяться до категорії «ЛЕГКИХ».
Відповідач звертає увагу, що вказаний матеріал розглянув т.в.о. заступника начальника з превентивної діяльності відділення поліції №1Дніпровського РУП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_1 , який, у порушення вимог пункту 3 розділу III Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100 (далі Порядок, затверджений наказом МВС України від 08.02.2019 №100), незважаючи на наявні у вказаному матеріалі ознаки вчинення кримінального правопорушення, заходів щодо його повернення до СВВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР не вжив.
У подальшому вказаний матеріал поліцейськими СП ВП було розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян» та висновком списано до справи, який затвердив підполковник поліції ОСОБА_1 .
Крім того, відповідач звертає увагу також 20.04.2023 до єдиного обліку ВП №1 Дніпровського РУП за №7522 та №7542 зареєстровано заяви ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про те, що невідома особа незаконно проникла на територію їх домоволодінь по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Вказані матеріали поліцейськими ВП були розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і висновками списано до справи, які у порушення пункту 1 розділу I Порядку, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, незважаючи на наявні в них ознаки вчинення кримінальних правопорушень, затвердив підполковник поліції ОСОБА_1 .
Відповідач посилається на ст.12 Дисциплінарного статуту, згідно якої дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Відповідно до ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Отже, відповідач дійшов висновку, що підполковник поліції ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісне зі званням поліцейського, оскільки скоїв вчинок, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади.
За результатами проведення службового розслідування наказом ГУНП від 22.05.2023 №924к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2, частини 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту НП України, пунктів 1 та 3 розділу VII Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, пункту 2 розділу IX Інструкції з організації та проведення перевірок службової діяльності органів (підрозділів) Національної поліції, затвердженої наказом МВС України від 30.01.2017 № 67, підпунктів 13.3 та 13.10 пункту 13 розділу І протоколу наради керівництва Дніпровського РУП ГУНІ від 03.03.2023 №43/13/32-305, Присяги поліцейського, пункту 3 розділу III Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, що виразилося у відсутності належного контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни, не складанні планів організаційних та практичних заходів за виявленими недоліками під час перевірок та невжиття належних заходів щодо їх усунення, не забезпеченні контролю за порядком здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення підлеглими поліцейськими, не складанні рапортів про наявність ознак кримінального правопорушення в матеріалах ЄО ВП від 12.04.2023 №6967, від 20.04.2023 №7522 та 7542 та не вжитті заходів щодо їх повернення до СВ ВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, тобто скоєнні в умовах воєнного стану проступку, який суперечить покладеним на працівника поліції основним обов?язкам, відповідачем вирішено застосувати до начальника сектору превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 (0107850) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
При цьому, відповідач зазначає, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення до яких реалізуються за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку в його діях. Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов?язана з порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду, а наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службових обов`язків.
Відповідач, з посиланням на правову позицію Верховного Суду у постанові від 18.04.2019 по справі №804/1831/16 керувався положеннями ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту, згідно якої притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.
Відповідач стверджує, що своїми діями позивач дискредитував звання поліцейського. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет Національної поліції України і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до поліцейського, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого типу стягнення - звільнення зі служби.
Тобто, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно-правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.
Таким чином, навіть один проступок, який ганьбить звання працівника поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Також, відповідач акцентував увагу, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
При цьому, відповідач послався на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.03.2019 року по справі №819/736/18, від 19.05.2022 року по справі №480/4079/18, від 07.07.2022 року по справі №460/5545/20.
На спростування викладених відповідачем обставин, позивач зазначив таке.
Позивач звертає увагу, що працівники поліції керуються у своїй діяльності нормативно-правовими актами, серед яких Конституція України, кодекси України, в тому числі, процесуальні, а також інші нормативні акти, закони та накази. Під час надходження будь-якого звернення, воно реєструється в черговій частині відділення поліції для збору матеріалу та прийняття рішення згідно чинного законодавства, та протягом доби керівник слідчого відділу контролює та приймає рішення для кваліфікації події.
Так, під час розгляду звернення гр. ОСОБА_6 про те, що гр. ОСОБА_7 у під`їзді будинку АДРЕСА_1 йому було спричинено тілесні ушкодження, які згідно акту судово-медичного дослідження № 987 відносяться до «Легких», подію не було внесено до ЄРДР та супровідним листом направлено для подальшого розгляду згідно Закону України про звернення громадян. В цьому супровідному листі розписано про відсутність в даному матеріалі фактичних даних та достатніх обставин, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, тому на час розгляду не можливо прийняти законне рішення щодо внесення відповідної інформації до ЄРДР.
Також у супровідному листі слідчого відділу зазначено, що у разі встановлення під час подальшого розгляду матеріалів фактичних даних та достатніх обставин, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, відповідно до вимог п.3 розділу 3 Порядку ведення Єдиного обліку в органах поліції і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України № 100 від 08.02.2019 року, їх необхідно негайно передати до слідчого підрозділу, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, для подальшого внесення відповідних відомостей до Реєстру та початку досудового розслідування.
Дане звернення було отримано на розгляд працівникам СП ВП №1 ДРУП для подальшого розгляду та прийняття рішення, після чого працівниками СП ВП №1 ДРУП ГУНП здійснювались неодноразові виходи за місцем скоєння даної події, з метою встановлення об`єктивної сторони та свідків події, для підтвердження факту умисного завдання тілесних ушкоджень та встановити нові обставини за даним фактом не надалось можливим, у зв`язку з чим було прийнято рішення про списання даного звернення до справи.
За результатами проведеної перевірки встановити об`єктивну сторону, та підтвердження фактів неправомірних дій особи, яка причетна до вказаного факту не надалось можливим так як, всі особи які є учасниками даної події не опитані в тому числі незацікавлені особи та свідків, у зв`язку з чим встановити чи мала дія свідомий характер не представилось можливим, а саме: у зв`язку з чим саме, при яких обставинах було отримано тілесні ушкодження не надалось можливим. Також згідно роз`яснень Кримінального кодексу України: ст.2 підстава кримінальної відповідальності, п.3 об`єкт злочину причинний зв`язок між діянням та його суспільно небезпечними наслідками для наявності складу злочину має бути необхідним, оскільки інакше не можна виключати, що наслідки (тілесні ушкодження) виникли не через діяння, яке інкримінується винній особі, а через якесь інше діяння або ж подію. Тому випадковий причинний зв`язок не дає підстав констатувати наявність об`єктивної сторони злочину, а отже, свідчить про відсутність складу злочину.
Також заявнику було скеровано відповідь та він мав право ознайомитись з матеріалами розгляду його звернення і, у разі незгоди з прийнятим рішенням за результатами розгляду даного звернення, заявник мав право оскаржити його в порядку, передбаченому Законом України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян».
Позивач звертає увагу, що ст.125 ККУ передбачає собою «Умисне легке тілесне ушкодження», однак даного підтвердження та фактів які вказували б на умисні дії за зверненням гр. ОСОБА_6 встановити не надалось за можливе.
Однак під час перевірки вищевказані ЄО були перереєстровані та внесені до ЄРДР. Після чого по даним зверненням працівниками СД ВП № 1 ДРУП почалась перевірка про те, що дійсно за даними зверненнями були скоєні кримінальні правопорушення.
Позивач звертає увагу, що навіть після перереєстрації вище вказаних звернень, інформація про вчинення кримінального правопорушення не знайшла свого підтвердження, на підставі чого дані звернення були закриті.
Згідно ст.221 КУпАП районні, районі у місті, міські чи міськрайнні суди розглядають справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.44 КУпАП. Складений старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 адміністративний протокол серії ВАВ № 923187 було спрямовано за вих.43.1 до районного суду та даний адміністративний протокол було розглянуто з прийняттям постанови про накладення штрафу в розмірі 850 гривень, що свідчить про правомірність дій працівників поліції.
Стосовно адміністративного протоколу ВАВ № 826232 від 30.12.2023 року, позивач зазначає, що згідно ст.221 КУпАП районні, районі у місті, міські чи міськрайнні суди розглядають справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.44 КУпАП. Даний адміністративний протокол серії ВАВ № 826232 було спрямовано за вих.43.1 до районного суду та судом було розглянуто з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, що свідчить про правомірність дій працівників поліції.
Стосовно адміністративного протоколу ВАВ № 826288 від 04.01.2023 року, позивач також зазначає, що згідно ст.221 КУпАП районні, районі у місті, міські чи міськрайнні суди розглядають справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.44 КУпАП. Даний адміністративний протокол серії ВАВ № 826288 було спрямовано за вих.43.1 до районного суду та судом адміністративний протокол було розглянуто з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, що свідчить про правомірність дій працівників поліції.
На підтвердження викладених обставин, позивачем долучено до матеріалів адміністративної справи роздруківки з веб-ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту Судова влада:
- постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №199/4343/23 від 15.06.2023р. (щодо протоколу серії ВАВ №923187 від 09.05.2023р.);
- постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №199/1017/23 від 09.02.2023р. (щодо протоколу серії ВАВ №826232 від 30.12.2022р.);
- постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі №199/1442/23 від 16.02.2023р. (щодо протоколу серії ВАВ No826288 від 04.01.2023р.).
З огляду на приписи ст.78 КАС України, позивач, аналізуючи зазначені недоліки у вказаній службовій перевірці, вважає, що її результати були поверхневі, не перевірені належним чином, зроблені поспішно, необґрунтовано.
Відповідач зазначив, що опитаний в ході службового розслідування підполковник поліції ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень згідно ст.63 Конституції України.
На що позивач зазначив, з посиланням на ст.18 Дисциплінарного статуту, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Крім того, позивач стверджує, що під час проведення службового розслідування дисциплінарна комісія вчинила грубе порушення його прав йому не було повідомлено про те, що проводиться службове розслідування, а також, у встановленому порядку, не було надано змоги надати свої пояснення щодо можливого дисциплінарного проступку.
Так, в матеріалах дисциплінарного провадження знаходиться бланк «Пояснення» від 19.05.2019р. за підписом позивача, де міститься інформація, що останній відмовився від надання пояснень посилаючись на ст.63 Конституції України.
Однак, позивач стверджує, що акт відповідно до пункту 17 розділу V Порядку № 893 не складався, права йому не роз`яснювались.
Позивач звертає увагу, що у висновку дисциплінарної комісії зазначено про вчинення ним дисциплінарного проступку. В провину позивачу ставиться повідомлення 16.05.2023р про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.10.2019 року по справі № 812/1706/15, від 28.11.2019 року по справі 802/1969/17-а, від 30.09.2021 року по справі № 814/334/17, від 30.07.2020 року по справі № 802/1767/17-а, від 08.05.2019 року по справі № 807/196/17. (п.54 та 55 постанови Верховного Суду).
Позивач звертає увагу, що у висновку службового розслідування саме з досудовим розслідуванням кримінального провадження, в якому йому було повідомлено про підозру, пов`язують те, що в мессенджері «Фейсбук» за відповідними посиланнями від 19.05.2023р та від 22.05.2023р виявлені критичні публікації щодо можливої протиправної діяльності підполковника ОСОБА_1 , що, в свою чергу, підриває авторитет Національної поліції України та негативно впливає на довіру населення до працівників поліції.
Проте, позивач доводить, що в мессенджері «Фейсбук» за першим посиланням, яке вказане у висновку 19.05.2023р, ніяких згадок про його діяльність немає. Є така згадка 18.05.2023р. Однак, позивач звертає особливу увагу, що в мережі «Фейсбук» автор цього посилання фактично розголошує відомості досудового розслідування, тобто вказує про подію можливого злочину, про її час та місце, про фігурантів зі зазначенням особистих даних громадян у вигляді прізвища, імені та по батькові.
Такі дії в розумінні ст.222 КК України є кримінально караним злочином. Тобто, за твердженням позивача, члени дисциплінарної комісії повинні були замість того, щоб ставити йому в провину цю інформацію, ініціювати початок досудового розслідування стосовно того, як конфіденційна інформація досудового розслідування опинилася в руках окремих громадян, які не є учасниками розслідування та протиправно потрапила до мережі «Фейсбук».
Тобто, як стверджує позивач, в даному випадку не його вчинки та дії підривають авторитет Національної поліції України, а відсутність належної реакції поліції на незаконність розголошення даних досудового розслідування.
Щодо другого посилання від 22.05.2023р., позивач зазначає, що це замітка від Прокуратури Дніпропетровської області про проведення певного досудового розслідування за певними фактами протиправної діяльності. При цьому ця інформація носить загальний характер без вказання конкретних осіб та їх персональних даних, що аж ніяк не може підривати авторитет конкретних органів поліції та їх посадових осіб з боку позивача.
Також позивач звертає увагу, що у висновку йому в провину ставляться певні факти, які начебто мали місце щодо відсутності належного контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни, не складенні планів організаційних та практичних заходів за виявленими недоліками під час перевірок та невжиття належних заходів щодо їх усунення, не забезпеченні контролю за порядком здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення підлеглими поліцейськими, не складанні рапортів про наявність ознак кримінального правопорушення в матеріалах ЄО ВП від 12.04.2023 №6967, від 20.04.2023 №7522 та 7542 та не вжитті заходів щодо їх повернення до СВ ВП для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Позивач зауважив, що у висновку містяться посилання на раніше проведену перевірку від 10.03.2023р., та на порушення, які були нею встановлені. Так, були встановлені 12 порушень встановлених строків внесення відомостей до ІКС ІПНП, 31 факт не встановлення місця знаходження бланків адмінпротоколів, 6 фактів невірного кваліфікування вчиненого адміністративного правопорушення, 41 факт порушення одночасного розгляду кількох адміністративних справ відносно однієї особи, 1 факт накладення стягнення не передбаченого санкцією ст.175 ч.2 КУпАП, по одному факту направлення та внесення недостовірної інформації до Журналу обліку термінових заборонних приписів стосовно кривдника, два факти невнесення термінових заборонних приписів стосовно кривдника до відповідного журналу обліку.
Саме через це відповідач дійшов висновку про систематичність порушень службової дисципліни окремими поліцейськими, неодноразово виявлені недоліки свідчать про постійне свідоме ігнорування та бездіяльність підполковника ОСОБА_1 , недостатність контролю за роботою підлеглих, порушення вимог щодо службової підготовки працівників, правильним їх навчанням.
Однак, відповідно до ст.21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
Тобто, на момент проведення службового розслідування з часу виявлення дисциплінарних порушень шляхом перевірки 10.03.2023р минуло більше місяця.
За ці порушення позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, тому, позивач наполягає, й вести мову про систематичність таких порушень неможливо.
Також, позивач зазначає, що у висновку вказано, що він обіймає посаду заступника начальника з превентивної діяльності відділення поліції №1 ДРУП ГУНП з 16.11.2022р по 16.01.2023р.
Однак, відповідно до наказу від 08.11.2022р №968 о/с позивача було переміщено на посаду начальника сектора превентивної діяльності відділення поліції №1 ДРУП ГУНП.
У відповідності до наказу від 08.05.2023р №284 о/с з 09.05.2023р позивача було призначено тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника відділення поліції №1 ДРУП ГУНП з превентивної діяльності.
Позивач звертає увагу, що у висновку Дисциплінарна комісія ставить йому у провину не розроблення плану організаційних та практичних заходів з усунення виявлених недоліків та не вжиття заходів для усунення недоліків, як т.в.о. заступника начальника ВП.
При цьому поза увагою комісії стало те, що позивач перебував на цій посаді 13 днів до моменту складення висновку. Комісія не взяла це до уваги та не надала цьому факту ніякого значення, тобто не з`ясовано чи мав позивач реальну змогу за такий короткий термін усунути недоліки, скласти та узгодити необхідні плани тощо.
Також, позивач стверджує, що у висновку взагалі нічого не сказано що саме входить до його повноважень. Тобто, як і в якій формі він можу контролювати підлеглих, які його безпосередні функції.
У висновку зазначені окремі поліцейські які вчиняли дисциплінарні порушення, ретельно перелічено в чому саме сутність допущених порушень, але нічого не зазначено чи притягалися ці особи до дисциплінарної відповідальності, що має важливе значення в тому сенсі, чи визнані їх дії дисциплінарним порушенням або ж ні. Від цього має залежати правова оцінка вчиненого саме позивачем.
Дана інформація у висновку взагалі відсутня. Якщо факти порушень дійсно мали місце, в такому випадку винні особи повинні були бути притягнуті до відповідальності, в такому б разі дисциплінарна комісія мала б доведені факти дисциплінарних порушень.
Позивач наполягає, що висновок не відповідає вимогам ст.19 Дисциплінарного статуту.
Так, у висновку повинне бути зазначено: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Відповідно ж до п.4 Розділу VI Порядку проведення службових розслідувань, службове розслідування повинно встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Позивач звертає увагу, що у висновку відсутні окрім його пояснень, ще й відомості що характеризують поліцейського, дані про наявність/відсутність дисциплінарних стягнень, причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення. Також відсутні відомості про ступінь вини, про обставини що пом`якшують або ж обтяжують ступінь і характер відповідальності.
За ч.3-5 ст.19 Дисціплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Позивач звертає увагу, що у висновку від 22.05.2023 такі дані не наведені.
Натомість, у відповідності до характеристик, які були надані начальником ВП №1 ДРУП ГУНП позивач характеризуюся виключно позитивно, зазначено що він сумлінно ставиться до виконання своїх обов`язків, дотримується законності та вимагає того ж від підлеглих, ніколи не допускає халатного відношення до своїх обов`язків, завдання виконує швидко та ефективно. Дисциплінарних стягнень не має.
Позивач заперечує проти зазначеного у висновку про порушення ним присяги поліцейського.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності. (п.65-68 Постанови ВС).
Таким чином, вважаю, що належними доказами не доведено порушення мною присяги, як не встановлено чи в моїх діях наявний умисел або ж недбалість.
З огляду на наведене, позивач вважає, що належними та допустимими доказами відповідачем не було доведено наявність у його діях складу дисциплінарного проступку та грубо порушено процедуру дисциплінарного провадження, що тягне за собою протизаконність оскаржуваних наказів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законами України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII), Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 № 2136-IX (далі Закон № 2136-IX).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності НП України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 580-VШ поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частинами першою та другою статті 19 Закону № 580-VІІІ визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
За приписами пунктів 6, 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, серед іншого, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частини друга статті 77 Закону № 580-VІІІ).
Відповідно до пункту 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 (далі - Правила етичної поведінки поліцейського, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі № 580-VІІІ, інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
Згідно із статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VІІІ, зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1).
За змістом пункту 7 частини шостої статті 1 Дисциплінарного статуту під час виконання службових обов`язків поліцейський має право, серед іншого: ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами першою - четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За змістом частини першої, пункту 1 частини дев`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, зокрема, одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб
За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією (частина десята статті 15 Дисциплінарного статуту).
Згідно із частинами першою - третьою статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Частинами першою, третьою та четвертою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; попередня бездоганна поведінка; високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (частина сьома статті 19 Дисциплінарного статуту).
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.
Пунктом 4 розділу V Порядку № 893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до пункту 17 розділу V Порядку № 893 факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення. В акті про відмову надати пояснення зазначаються відомості про дату, час і місце його складання, про роз`яснення поліцейському, стосовно якого призначено службове розслідування, або іншим особам, яким було запропоновано надати пояснення та які відмовилися це зробити, їхніх прав, а також їхні прізвища, власні імена та по батькові (за наявності). Крім того, зазначаються посади, звання, прізвища, власні імена, по батькові (за наявності) осіб, які склали акт, а також (у разі повідомлення) причини такої відмови. Акт про відмову надати пояснення підписують член дисциплінарної комісії, якому поліцейський відмовився надати пояснення, та інші особи, присутні під час відмови.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.
Дослідивши доводи сторін та надані ними докази, в ході розгляду адміністративної справи, суд дійшов висновку, що обґрунтування позивача та наведені ним аргументи повністю підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Відповідач не спростував доводів позивача.
Суд зауважує, що під час проведення службового розслідування значну увагу було приділено кримінальному провадженню, яке фактично є лише підставою для призначення службового розслідування та застосовується для встановлення дисциплінарної відповідальності лише після притягнення особи до кримінальної відповідальності, тому вказані обставини не повинні враховуватися під час службового розслідування, а підлягають розгляду після прийняття остаточного процесуального рішення органами прокуратури, ДБР або суду у кримінальному провадженні.
У висновку від 22.05.2023 містяться посилання на раніше проведену перевірку від 10.03.2023р., та на порушення, які були нею встановлені. Так, були встановлені 12 порушень встановлених строків внесення відомостей до ІКС ІПНП, 31 факт не встановлення місця знаходження бланків адмінпротоколів, 6 фактів невірного кваліфікування вчиненого адміністративного правопорушення, 41 факт порушення одночасного розгляду кількох адміністративних справ відносно однієї особи, 1 факт накладення стягнення не передбаченого санкцією ст.175 ч.2 КУпАП, по одному факту направлення та внесення недостовірної інформації до Журналу обліку термінових заборонних приписів стосовно кривдника, два факти невнесення термінових заборонних приписів стосовно кривдника до відповідного журналу обліку.
Саме через це відповідач дійшов висновку про систематичність порушень службової дисципліни окремими поліцейськими, неодноразово виявлені недоліки свідчать про постійне свідоме ігнорування та бездіяльність підполковника ОСОБА_1 , недостатність контролю за роботою підлеглих, порушення вимог щодо службової підготовки працівників, правильним їх навчанням.
Однак, відповідно до ст.21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
Тобто, на момент проведення службового розслідування з часу виявлення дисциплінарних порушень шляхом перевірки 10.03.2023р минуло більше місяця.
За ці порушення позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відповідних доказів відповідачем не надано.
Посилання відповідача на публікації у мессенджері «Фейсбук» за відповідними посиланнями від 19.05.2023р та від 22.05.2023р, також не знайшли підтвердження в ході розгляду справи та спростовані позивачем в порядку ст.9 КАС України, обгрунтування наведені у рішенні вище.
Факти службової діяльності позивача, наведені відповідачем у висновку від 22.05.2023, також не підлягають розцінюванню як систематичність порушень позивача, порушення ним службової дисципліни, скоєння вчинку, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам та підрив довіри до нього як до правоохоронця та носія влади. Обґрунтування цього твердження наведені у рішенні вище та підтверджуються наданими позивачем доказами, зокрема, судовими рішеннями.
Відтак, до ОСОБА_1 відповідачем протиправно застосовано найсуворіший захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби.
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у зв`язку з незаконним звільненням, суд керується такими мотивами.
Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Отже, належним правовим способом захисту порушених прав позивача у зв`язку з незаконним звільненням є його поновлення на раніше займаній посаді.
При цьому суд враховує правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 в справі № 821/3795/15-а.
У пунктах 46-48 зазначеної постанови Верховний Суд дійшов висновку, що за приписами частини першої статті 235 КЗпП України на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі (незалежно від скорочення посади, яку обіймав позивач). Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені у частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. Відтак за результатами касаційного розгляду Верховний Суд скасував рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині зобов`язання відповідача вирішити питання про працевлаштування позивача на роботі (таке рішення було обумовлене скороченням посади, з якої позивача незаконно звільнили) та в цій частині прийняв нове рішення, яким поновив позивача на раніше займаній посаді.
Надаючи оцінку позовним вимогам щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Згідно з абз. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду такого стягнення, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 було затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), який застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати (п.п. л п.1 Порядку №100).
Відповідно до п.2 Порядку №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Абзацами першим, третім пункту 3 Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Відповідно до п.5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз.1 п.8 Порядку №100).
На виконання вимог ухвали суду позивач уточнив позовну вимогу щодо стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Так, відповідно до Порядку №100, середньоденний заробіток позивача становить 567грн. 73коп.
Середній заробіток за період вимушеного прогулу з 11.07.2023р. по 05.01.2024р. складає 101 623грн. 67коп., з огляду на наступний розрахунок:
Так, за період з 11.07.2023р. по 05.01.2024р. складає 179 днів.
Середньоденна зарплата складає 567,73 грн.
Формула розрахунку: 567,73 х 179 = 101 623,67 грн.
Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови №13 від 24.12.1999 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці судам роз`яснив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Відповідно до абз.1 п.8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Отже, при розгляді даного спору, суд приймає розрахунок позивача з урахуванням наданих довідки форми ОК-7, розрахункових листів за квітень-липень 2023, довідки про доходи №1 від 27.07.2023.
З урахуванням висновків про протиправність оспорюваних наказів та наявності підстав для поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, суд вважає за необхідне стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08.07.2023 року по день фактичного поновлення на посаді.
При цьому з вказаної суми відповідачем має бути відраховано податки та обов`язкові платежі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.02.2019 у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника, як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
При цьому, з урахуванням вимог п.2, п.3 ч.1 ст.371 КАС України, рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місць та поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.
Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI.
Оскільки позивачем не надано доказів понесення ним інших судових витрат, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись ст.ст.9, 139, 243-245, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.05.2023р №924 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП» в частині застосування дисциплінарного стягнення відносно поліцейського начальника сектора превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 11.07.2023р №447 о/c про звільнення зі служби в поліції начальника сектора превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 .
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектора превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.07.2022 (наступного дня після звільнення) та по день поновлення на посаді.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектора превенції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова