Справа № 520/24798/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 р. Справа № 520/24798/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 04.12.23 у справі № 520/24798/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 /далі також - позивач, ОСОБА_1 / звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області /далі також - відповідач, ГУНП в Харківській області /, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області () щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за 6 годин несення служби в нічний час за 2018 рік, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів), а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 01.11.2017;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за 6 годин несення служби в нічний час за 2018 рік, компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів), а також індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 01.11.2017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за 6 годин несення служби в нічний час за 2018 рік, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів), а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 01.11.2017.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за 6 годин несення служби в нічний час за 2018 рік, компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів), а також індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 01.11.2017.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню спеціальний нормативно-правовий акт - Закон України «Про Національну поліцію», в якому чітко зазначено, що грошовій компенсації підлягає відпустка (основна, додаткова), не використана у році звільнення (частина 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію»), а тому необхідність застосування приписів Закону України «Про відпустки» і на підставі цього задоволення вимог про зобов`язання ГУНП області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані у 2017 та 2018 роках 58 днів оплачуваних відпусток суперечить приписам спеціального законодавства. Звертає увагу, що ОСОБА_1 07.11.2015 прийнято на службу в Національну поліцію, що є новоствореним органом, і для всіх її працівників вперше визначено посадові оклади з листопада 2015 року, а отже, з урахуванням приписів Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем встановлення посадових окладів - грудень 2015 року. Вказує, що рішення суду в частині зобов`язання ГУНП в Харківській області здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 01.11.2017 є необгрунтованим, адже за 01.11.2017 ОСОБА_1 вже була виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 373,85 грн.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 520/24798/23 в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2017 та 2018 роки (58 днів) та викласти його в такій редакції: «Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2017 рік (39 днів)»; змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 520/24798/23 в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 01.11.2017 та викласти його в такій редакції: «Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 520/24798/23 в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2017 та 2018 роки (58 днів) та в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 01.11.2017 скасувати.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач в період з 07 листопада 2015 року по 07 серпня 2018 року проходив службу в Національній поліції України.

Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07 серпня 2018 року № 208 о/с «По особовому складу» позивача з 07.08.2018 звільнено зі служби згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Головне управління Національної поліції в Харківській області листом №47аз/119-66/04/16 від 02.08.2023 на звернення представника позивача повідомило, що розрахунки несення служби поліцейськими, складені на підставі графіків чергувань, відображаються в Книгах нарядів та затверджуються керівником органу (підрозділу) поліції; - строк зберігання Книг нарядів, відповідно до «Переліку виду документів, що створюються під час діяльності центрального органу управління поліцією, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, підприємств, закладів і установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, із зазначенням строків їх зберігання» складає 5 років; - інформація щодо залучення ОСОБА_1 до несення служби у 2015 - 2017 роках у відділі поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області відсутня у зв`язку зі знищенням Книг нарядів після закінчення строку їх зберігання; - під час вивчення Книг нарядів відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області за 2018 рік встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до вимог наказів МВС України від 28.04.2009 за № 181 «Про організацію діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань» та від 23.05.2017 за № 440 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України» (в редакціях, чинних на момент залучення ОСОБА_1 до несення служби), залучався до несення служби 2 рази (патруль та охорона публічного порядку), а саме 21.03.2018 з 16.00 - 21.00 та 07.04.2018 з 00.00 - 10.00 години, що не передбачає добового чергування. Одночасно акцентовано увагу на п. 11 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказом МВС України від 06.04.2016 за № 260, відповідно до якого визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Також, Головне управління Національної поліції в Харківській області листом №130аз/119/05/29-2023 від 25.08.2023 на звернення представника позивача повідомило, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 відповідно до законодавства не підлягало індексації. До УФЗБО ГУНП в Харківській області довідки обліку несення служби ОСОБА_1 в нічний час не надходили, а тому були відсутні підстави для нарахування та виплати доплати.

Відповідачем зазначено, що щорічну чергову оплачувану основну та додаткову відпустку за 2016 рік позивач використав у повному обсязі, за 2017 рік невикористана частина - 30 діб основної відпустки та 09 діб додаткової відпустки, за 2018 рік - невикористана частина 10 діб основної відпустки та 09 діб додаткової відпустки.

Додатково інформовано, що ОСОБА_1 звільнено з поліції Наказом ГУНП в Харківській області від 07.08.2018 за № 208 о/с згідно з Законом України «Про Національну поліцію» за п. 6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 07.08.2018, з виплатою компенсації за невикористану частину щорічної чергової оплачуваної відпустки за період з 01.01.2018 по 07.08.2018 у кількості 3 діб.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час, компенсації за невикористану частину щорічної чергової оплачуваної відпустку та індексації грошового забезпечення за відповідні періоди, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за 6 годин несення служби в нічний час за 2018 рік, а також індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 01.11.2017, суд першої інстанції виходив з того, що оплата за несення позивачем служби у нічний час та індексація грошового забезпечення за спірний період у належному розмірі позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Врахувавши правову позицію Верховного Суду, сформовану в постановах від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 та від 04.11.2021 у справі № 440/5244/19, а також те, що позивач не використав частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки, суд першої інстанції зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів).

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що відповідач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за 6 годин несення служби в нічний час за 2018 рік, доводів, які б свідчили про незгоду відповідача з рішенням суду першої інстанції в цій частині, апеляційна скарга не містить, а тому, керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в іншій частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає таке.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 01.11.2017, колегія суддів зазначає таке.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про національну поліцію".

За приписами статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення згідно з ст. 4 Закону № 1282 проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі статтею 5 Закону №1282 підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За змістом частини 2 статті 6 Закону №1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 17 липня 2003 року, № 1078 КМУ затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Порядок № 1078 обумовлює правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

До вказаної постанови внесено зміни Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 за № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

За матеріалами справи Головне управління Національної поліції в Харківській області листом №130аз/119/05/29-2023 від 25.08.2023 на звернення представника позивача повідомило, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 відповідно до законодавства не підлягало індексації, зазначило про те, що відповідно до Постанови КМУ від 18.10.2017 за №782, з метою проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, внесено зміни до п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, доповнено абзац п`ятий такою категорією осіб як поліцейські, у зв`язку з цим нарахування індексації розпочато з 01.11.2017.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані відповідачем обставини (не включення поліцейських до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації) не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення, оскільки право позивача на індексацію його грошового забезпечення передбачено статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію", тобто нормативно-правовим актом, що має вищу юридичну силу, що спростовує доводи відповідача.

Разом з цим індексація має проводитися за наявності на це відповідних підстав, що визначені чинним законодавством.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Змін до вказаного пункту ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" у спірному періоді не вносилося, ця норма закону була діючою.

В силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України № 1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Згідно зі ст. 2, ст. 4 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III від 05.10.2000 визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 за № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З огляду на зазначене, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації, індексація грошових доходів громадян проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін, обчисленого наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який становить 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка) (п. 1-1 Порядку № 1078). Для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін здійснюється за місяцем, у якому відбувається перевищення порога індексації. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією проводиться з місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін і на підставі якого відбувається перевищення порога індексації.

Отже, можливість проведення індексації грошових доходів залежить від порогу індексації - величини індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. В свою чергу, якщо величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка), індексація грошових доходів в такому місяці не проводиться.

Проте відповідач, мотивуючи свою бездіяльність, жодним чином не врахував та не перевірив наявність вищевказаних підстав, визначених Законом № 1282-ХІІ та Порядком № 1078, та допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 01.11.2017.

З огляду на те, що відповідач не врахував та не перевірив наявність підстав, визначених Законом № 1282-ХІІ та Порядком № 1078 для виплати позивачу індексації, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 01.11.2017.

Судом апеляційної інстанції у цій частині також ураховано висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013, а також правову позицію Верховного Суду, сформовану в постанові від 21.01.2021 у справі № 160/35/20.

Стосовно висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів), колегія суддів зазначає таке.

Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 за № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року за № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Приписи Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 за № 260 (далі - Порядок №260), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд звертає увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Отже, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

За матеріалами справи Головне управління Національної поліції в Харківській області листом №130аз/119/05/29-2023 від 25.08.2023 на звернення представника позивача повідомило, що за 2017 рік невикористана частина щорічної відпустки - 30 діб основної відпустки та 09 діб додаткової відпустки, за 2018 рік - невикористана частина 10 діб основної відпустки та 09 діб додаткової відпустки.

Отже, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки за 2017, 2018 роки (58 днів).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 та від 04.11.2021 у справі № 440/5244/19, яка враховується колегією суддів з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, відповідно до яких суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні в частині, що оскаржується відповідачем.

Доказів сплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в сумі 373,85 грн за спірний період відповідачем до апеляційної скарги не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі № 808/2122/18, колегія суддів не бере до уваги з наведених вище підстав.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у справі № 520/24798/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Курило