Справа № 580/3571/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29 квітня 2024 року справа № 580/3571/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

11.04.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання та листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати йому за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення зі встановленням базового місяця січня 2008 року;

визнання протиправними дій щодо не врахування вимог абзаців 4-6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, під час нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 01.09.2023;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення зі встановленням базового місяця січня 2008 року;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 01.09.2023 з урахування вимог абзаців 4-6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Обґрунтовуючи зазначив, що позивач проходив військову службу у відповідача з 12.09.2016 до 01.09.2023. У січні 2024 року звернувся листом до відповідача з проханням надати інформацію щодо нарахування та виплати за вказані вище періоди індексації грошового забезпечення. 25.03.2024 отримав відповідь відповідача, в якій останній повідомив, що за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексація не нараховувалась та не виплачувалась, а за період з 01.03.2018 до 01.09.2023 виплачена в повному розмірі із застосуванням базового місяця березня 2018 року.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 16 квітня 2024 року суд залишив її без руху.

24.04.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява вх.№20939/24, в якій просив поновити процесуальний строк на звернення до суду зі вказаним позовом та прийняти позовну заяву до розгляду (далі Заява). Обґрунтовуючи зазначив, що у березні 2024 року звернувся за консультацією до адвоката, який порадив звернутися до відповідача у зв`язку з тим, що існує багато випадків коли військові частини не в повному обсязі виплачують грошове забезпечення. Тому звернувся з відповідною заявою до відповідач. У квітні 2024 року отримав лист відповідача, з якого стало відомо, що відповідач здійснював виплату грошового забезпечення з порушенням норм чинного законодавства. Тому звернувся до суду зі вказаним позовом. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України), суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст.116), минуло не більше одного року. Вказав, що письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні надійшли 05.04.2024 за вих. від 25.03.2024 №1021/7/696. Оскільки з позовом до суду звернувся 10.04.2024, вважає, що тримісячний строк, установлений ч.2 ст.233 КЗпП України, не пропустив.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Тобто, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме.

Відповідно до ст.234 КЗпП України, на яку посилався позивач у Заяві, передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Отже, поновлення строку звернення до суду є правом суду, а не обов`язком та такий строк може бути поновлений, якщо він пропущений х поважних причин, чого у цій справі позивач не підтвердив належними, достовірними та допустимими доказами.

Так, довідкою про проходження військової служби (трудову діяльність) підтверджується, що позивач проходив військову службу у відповідача у період з 12.09.2016 до 01.09.2023. Отже, про складові розрахунку при звільненні позивач міг дізнатися під час ознайомлення з наказом про своє звільнення.

Заявою щодо надання йому інформації про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період позивач звернувся у січні 2024 року, про що зазначив у позовній заяві та Заяві. Доказів звернення раніше цього часу не надано. Тобто, позивач почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за вказані вище періоди зі спливом тримісячного строку після припинення публічної служби у відповідача. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеної інформації. Таким чином, не врахував, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коди дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом та обов`язку надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази.

Позивач у Заяві не вказав жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. Натомість зміст Заяви полягає виключно в не погодженні з висновками суду та власне, помилкове твердження позивача, що строк звернення до суду він не пропустив.

Водночас відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг на відповідний період. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно з підп. 2.2.7 п.2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13.01.2004 №5 суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Тобто, індексація заробітної плати є періодичним доходом особи в складі заробітної плати, виникнення права на який не обумовлений фактом звільнення особи. Така сума коштів може входити до складу розрахунку при звільненні в разі її нарахування та обліку як заборгованості з виплати. Однак про такі обставини в позовній заяві та власне Заяві не вказано. Отже, отримуючи заробітну плату щомісяця, у т. ч. щомісячні розрахунки позивач міг дізнатися про стверджуване порушення його прав. Тому строки для звернення до суду обчислюються саме з таких дат. Зважаючи на проміжок часу, якого стосується предмет спору, тримісячний строк звернення до суду пропущено.

Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо нарахування та виплати йому за період 01.01.2016 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення зі встановленням базового місяця січня 2008 року та нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 01.09.2023, а отже, не обґрунтовані.

Оскільки поважних причин позивач не вказує та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви вх. від 24.04.2024 №20939/24 ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку.

Повернути його позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Анжеліка БАБИЧ