Справа № 360/133/24
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

29 квітня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/133/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,у якій просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати пенсійного ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 15.06.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи 15.06.2019. Ухвалою суду від позов залишено без руху

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та вирішено, що питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною заявою буде вирішено судом після оцінки обставин (фактів), якими обґрунтована заява позивача про поновлення строку звернення до суду в сукупності з доказами, наданими відповідачем та після з`ясування позиції останнього з даного питання.

Зі змісту заяви про поновлення строків звернення до суду та відповіді на відзив відповідача вбачається, що частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Також зазначено, що як підтверджується матеріалами даної справи, підстави припинення нарахування та виплати відповідачем пенсії позивачу стали відомі стороні позивача лише у серпні 2023 року з листа ПФУ від 22.08.2023р. №31730-32392/П-03/8-2800/23 (міститься в матеріалах справи), завдяки численним адвокатським запитам, які направлялись представником позивача як до ГУ ПФУ в Луганській області, так і до Пенсійного фонду України. Саме з цього листа ПФУ позивач дізнався про: причини припинення виплати пенсії та своє право і можливість відновити нарахування та виплату йому пенсії у разі підтвердження наявності підстав, передбачених абзацом 3 ст.2 Закону №2262, (проходження служби у службі цивільного захисту за контрактом під час дії особливого періоду). Позивач, у свою чергу, не володіє інформацією щодо порядку та підстав нарахування чи припинення нарахування щомісячної пенсійної виплати, та є особою необізнаною в цих питаннях, тому до отримання вище зазначеного листа відповідача по справі, тобто до 22.08.2023, не знав про причини припинення нарахування йому пенсії з боку ПФУ та не мав підстав вважати, що його права в цій частині були безпідставно порушені відповідачем з 15.06.2019 та продовжують порушуватись до сьогоднішнього дня.

Займатись з`ясуванням цього питання до літа 2023 позивач не міг з об`єктивних причин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Ще на початку повномасштабного вторгнення Верховний Суд у своїх повідомленнях на сайті Судової влади України зауважував, що запровадження воєнного стану на території України є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. І хоча, сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків, такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц). Позивач є ВПО і проживає у місті Харкові, в якому з початку військової агресії та до сьогоднішнього дня зберігається складна ситуація: обстріли, відсутність електроенергії, постійні тривоги, що є загальновідомим фактом та не могло не сказатись на можливості Позивача вирішувати проблемні питання юридичного характеру, пов`язані із нарахуванням та виплатою йому пенсії.

Ще до 24.02.2022 в Україні було запроваджено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» були внесені зміни до ряду нормативно-парових актів, зокрема, до КАС України в частині продовження на строк дії карантину процесуальних строків, встановлених як для учасників справи, так і для самого суду, зокрема, строків, визначених ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України.

Крім того, звертають увагу суду, що допущене відповідачем порушення прав позивача є триваючим: воно виникло з 15.06.2019 та діє до сьогоднішнього дня, оскільки позивач має право із зазначеної дати на отримання щомісячної пенсійної виплати в силу норм ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" це відповідач протиправно щомісячно не нараховує та не виплачує пенсію позивачеві.

Відповідачем до суду подано відзив на позов, в якому просили у задоволенні позову відмовити з підстав правомірності рішення про припинення нарахування та виплати пенсії позивачу.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18) та дійшла такого правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, з дня отримання (неотримання, припинення) пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивач ставить перед судом питання про протиправне припинення виплати пенсії, поновлення йому виплати пенсії та зобов`язання провести її перерахунок з 15 червня 2019 року.

Не отримуючи з липня 2019 року по теперішній час пенсійні виплати, позивач повинен був дізнатися про припинення виплати пенсії, а отже, й про порушення своїх прав. Таким чином, позивач обізнаний про факт порушення його прав саме з липня 2019 року.

Суд не приймає доводи представника позивача, що лише отримавши лист, яким відповідач відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії, позивач дізнався про порушення своїх прав, оскільки отримання останнім листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав (у цьому випадку липень 2019 року), а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо поновлення виплати пенсії.

В цьому позові позивач не оскаржує бездіяльність щодо непоновлення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області пенсії з дати звернення з заявою про поновлення пенсії, а оскаржує саме дії щодо припинення виплати пенсії з червня 2019 року (основна позовна вимога). Похідними позовними вимогами, задоволення яких залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги), є вимоги про зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсійного забезпечення, починаючи з 15 червня 2019 року, а також вимоги, які стосуються перерахунку пенсії з 15 червня 2019 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказано, що питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті, слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії, яка є тотожною статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що буквальне тлумачення наведеної вище норми права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала, що норми статті 87 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і статей 51, 55 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Разом з тим, у спірних відносинах відповідні суми пенсій, щодо яких у цій справі заявлені позовні вимоги, пенсійним органом не нараховувались внаслідок припинення виплати пенсії з 15 червня 2016 року, що також не заперечується позивачем у позові, та навпаки про це стверджується. Крім того, відповідні суми пенсій пенсійним фордом також не нараховуються з 15 червня 2019 року. Тому вказане виключає можливість застосування до таких відносин норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки визначені у диспозиції зазначеної статті умови для цього відсутні.

Отже, застосування вказаної норми до спірних правовідносин (поновлення нарахування та виплати пенсії позивачу з 15.06.2019) не можливе, оскільки відповідні виплати здійснюються тільки у разі нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Крім того, доводи представника позивача щодо неможливості звернення до суду з цим позовом у строк, встановлений статтею 122 КАС України, через запровадження карантину, встановленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та запровадження воєнного стану указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», судом визнаються неповажними з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом раніше, що з дня отримання (неотримання, припинення) пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів та відповідно до положень статті 122 КАС України може звернутися до суду за захистом свої прав протягом шестимесячного строку.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем припинено нарахування та виплата пенсії позивачу 15.06.2019, тому позивач про порушення своїх прав дізнався саме 15.06.2019 та мав право на звернення до суду з відповідним позовом про захист свої прав протягом шестимісячного строку, тобто до грудня 2019 року. Проте, до суду позивач звернувся лише 31.01.2024.

При цьому, події, щодо запровадження карантину та введення воєнного стану мали місце вже після спливу строків, встановлених статтею 122 КАС України, якими чітко визначено право позивача на звернення до суду за захистом своїх прав.

У зв`язку з викладеним, вказані представником позивача в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду (як за основною позовною вимогою, так і за похідними позовними вимогами) визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

З огляду на вищевикладене, позовна заява адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії підлягає залишенню без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтею 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

СуддяЄ.О. Кисельова