Справа № 695/380/24
Суддя: Ватажок-Сташинська А. В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/380/24

номер провадження 2-а/695/8/24

24 квітня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 794457 від 15.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення згідно з п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 15.01.2024 постановою інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області Мартиненка О.С. серія БАД №794457 у справі про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн, за те, що 15.01.2024 о 12 год 10 хв, в м. Павлоград, вул. Дніпровська, позивач керував транспортним засобом MERSEDES-BTNZ, номерний знак НОМЕР_1 , та під час руху користувався засобами зв`язку, тримаючи в руці телефон, чим порушив п. 2.9 «Д» ПДР України. Дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою. Під час винесення постанови інспектор взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. 15 січня 2024 року позивач виконував рейс від фірми «Лео» (м. Черкаси) на вищевказаному автомобілі по маршруту Черкаси-Павлоград-Запоріжжя-Амстердам (Нідерланди). У м. Павлоград, Дніпропетровської області позивач мав забирати пасажира та під час поїздки користувався навігатором, який кріпиться на лобовому склі автомобіля, у доступному для обзору водієм місці. У момент зупинки нарядом поліції навігатор був прикріпленим до тримача, який у свою чергу був прикріплений до лобового скла автомобіля. Інспектор всі докази ОСОБА_1 відкидав, та наголошував на тому, що позивач користувався навігатором. При позивачеві протокол не оформлювався, а дані водійського посвідчення та техпаспорта автомобіля, інспектор ймовірно переписав під час звірки. Таким чином, на думку позивача, інспектор порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП.

Ухвалою від 12.03.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом.

20 березня 2024 року відповідач надав відзив на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Оспорювана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи поліцейським позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Як зазначено у відзиві, пояснення позивача, викладені у позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Також, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. У основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення відносно нього оскаржуваної постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису із фіксацією вчиненого позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху України. Оскаржувана постанова не може бути визнана протиправною, оскільки була прийнята у відповідності до норм чинного законодавства. У відзиві вказано, що разом з цими поясненнями до суду було надано оптичний DVD-R диск, який містить у собі той самий відеозапис, що був покладений в основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови. Як зазначено у відзиві, обставини, викладені позивачем у позовній заяві, мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. За вказаних обставин, відповідач вважає висунуті позовні вимоги безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню у повній мірі.

На виконання ухвали суду відповідачем оригінал постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності надано не було, натомість надано постанову з електронної бази «Армор» та відео з нагрудного відео реєстратора поліцейського.

Крім того, разом з відзивом відповідачем надано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з порушенням позивачем строку на оскарження постанови.

У судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені ним у позовній заяви, та просив позов задовольнити зі зазначених у позові підстав.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, однак, скеровуючи до суду відзив, також заявив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 15.01.2024 інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мартиненком Олегом Сергійовичем, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 794457 від 15.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у сумі 510 грн.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , в Дніпропетровській області, м. Павлоград, по вул. Дніпровська, в районі буд. 351, під час руху користувався засобом зв`язку, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9. «д» Правил дорожнього руху України.

Вважаючи вказану постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначенео, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів,користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди , тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Не заперечуючи наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу на місці вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повинен підтверджуватися наявними об`єктивними належними та достатніми доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ні у примірнику оспорюваної постанови серії БАД № 794457 від 15.01.2024, доданої позивачем до позову, ні у примірнику постанови, наданої відповідачем до відзиву не зазначено чи здійснювалася відеофіксація правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно з переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, який було надано відповідачем до відзиву, встановлено, що вказаним відеозаписом не зафіксовано факт руху автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та зупинки вказаного транспортного засобу інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Зі змісту розмови між позивачем та працівниками поліції, зафіксованої вказаним відеозаписом, судом встановлено, що інспектор, хотів перевірити скільки осіб знаходиться в транспортному засобі та чи має водій відповідну категорію для керування транспортним засобом. Пізніше водію зачитали його права та повідомили, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «Д» ПДР України. Факт безпосереднього складання адміністративних матеріалів відеозапис не містить.

Підтвердження того, що водій користувався під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук на відеозаписі відсутні, як і відсутнє підтвердження вручення водієві постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Інших доказів, які б підтверджували провину позивача у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не названо та не надано.

Твердження відповідача про те, що факт вчинення правопорушення підтверджується показами поліцейським, які бачили порушення і є особами незацікавленими у результатах розгляду справи, суд відхиляє, оскільки інспектор поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, що ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин, у зв`язку з чим, без підтвердження належними доказами, покази та рапорти поліцейських не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Свідків події інспектор не вказав та не клопотав залучити таких осіб до допиту у судовому засіданні, пояснення поліцейських на які відповідач посилався у відзиві, суду також не надано.

У свою чергу, зміст оскаржуваної постанови не містить посилання на докази, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно зафіксували обставини вчинення правопорушення відсутні.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами.

Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриттю провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в зв`язку з порушенням позивачем строку на оскарження постанови суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки, відповідачем доказів вручення позивачу постанови 15.01.2024, тобто в день вчинення адміністративного правопорушення не надано, а позивач стверджує, що постанова в його присутності не складалася і її копію він отримав засобами поштового зв`язку 23.01.2024 (на підтвердження надано трекінг поштового відправлення), а позовну заяву подано 30.01.2024, підстави для задоволення клопотання відповідача відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягає сплаті на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 794457 від 15.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.04.2024.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська