Справа № 620/16613/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року (розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 18 січня 2024 року) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року, Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 31.07.2023 №7496/Ж10/25-01-24-10.

З податковим повідомленням-рішенням від 31.07.2023 №7496/Ж10/25-01-24-10 позивач не погоджується. Вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивпчем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України відповідачем проведено камеральну перевірку податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску в строк, визначеним п.76.3 ПК України, тобто протягом 30 календарних днів з моменту фактичного подання розрахунків.

Висновки камеральної перевірки оформлені Актом від 05.06.2023 №5555/Ж5/25-01-24-10/, яким встановлено факт несвоєчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, за І квартал 2023 року.

Акт камеральної перевірки було направлено, відповідно до законодавства (в порядку ст.42 ПК України), а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу платника, що підтверджується поштовим повідомленням від 06.06.2023 №514.

На підставі акту камеральної перевірки від 05.06.2023 №5555/25-01-24-10/ винесено податкове повідомлення-рішення від 31.07.2023 №7496/Ж10/25-01-24-10 на суму штрафної (фінансової) санкції 2040,00 грн., яке направлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поштовим повідомленням №208.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.3 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник додатків зобов`язаний подавати до контролюючого органу у порядку встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Податкові розрахунки, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (п.п. 9.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України).

Відповідно до абзацу "б" пункту 176.2 ст.176 ПК України особи, які мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані подавати у строки встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку (аналогічна норма міститься в п.51.1 ст.51 ПК України).

Згідно з п.51.1 ст.51 ПК України та абзацу "б" пункту 176.2 ст.176 ПК України, з врахуванням пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску зобов`язані подавати протягом 40 календарних днів звітного податкового кварталу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

Тобто, враховуючи вищезазначені норми ПК України, позивач мала подати звітність до ГУ ДПС у Чернігівській області за І квартал 2023 року не пізніше 10.05.2023.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, звітність подана лише 17.05.2023, що не заперечується позивачем у своїй позовній заяві.

Відповідно до пп.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України до функцій податкових органів входить зокрема контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України ГУ ДПС має право проводити відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Положенням ст.76 ПК України передбачено порядок проведення камеральної перевірки. Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи можуть застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Відповідно до п.119.1 ст.119 ПК України (зі змінами, внесеними Законом від 16.01.2020 №466-ІХ "Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", який набрав чинності з дня наступного за днем його опублікування, а саме з 23.05.2020, згідно з яким збільшено розмір штрафних санкцій) передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання в неповному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі - 2040,00 гривень.

Так, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України проведено камеральну перевірку своєчасності подання до ГУ ДПС у Чернігівській області податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за IV квартал 2022 року за результатами якої складено акт від 14.03.2023 №2545/25-01-24-10/ НОМЕР_1 , оскільки встановлено факт несвоєчасного подання податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за IV квартал 2022 року.

Тобто, позивачка мала подати звітність до ГУ ДПС у Чернігівській області за IV квартал 2022 року не пізніше 09.02.2023, проте подала її лише 14.02.2023.

На підставі акту камеральної перевірки від 14.03.2023 №2545/25-01-24-10/ винесено податкове повідомлення-рішення від 05.05.2023 №4870/Ж10/25-01-24-10 на суму штрафної (фінансової) санкції 1020,00 грн, які вручені платнику, відповідно до вимог ст.42 ПК України.

Таким чином, відповідачем правомірно застосовано до позивача санкції у вигляді штрафу в розмірі 2040,00 грн за повторне подання звітності з порушенням строків.

В обгрунтування протиправності спірного податкового повідомлення-рішення позивач посилається на те, що строки подачі звітності були пропущені з об`єктивних причин, а саме 24 березня 2023 року вона народила другу дитину. До 18.05.2023 вона перебувала у декретній відпустці, про що свідчать документи, подані до ПФУ. Раніше вона фізично не могла скласти і подати звіти, бо увесь час і увага приділялись маленький дитині. До війни в Україні складати звіти їй допомагала бухгалтер за домовленістю. Ця жінка виїхала за кордон і ще пару періодів допомагала звідти в програмі складати звіти, а потім вже не мала можливості допомагати в складанні звітів. До того ж за 3 квартал 2022 року вона в програмі зробила помилки, механічно перенісши дані з попереднього кварталу, на що звернув увагу ПФУ. А виправляти помилки довелося вже позивачу. Їй потрібно було розібратись в складанні звітів і заповнювати їх вручну, адже користуватись програмою вона не мала змоги. І звіти особисто нести до податкової довелося теж їй, адже в ДПІ вимагають звіти подавати особисто з пред`явленням документа, що посвідчує особу. Тому звітність вона подала до ДПІ як тільки змогла фізично.

Також зазначає, що не зважаючи на війну в місті і на те, що вона просиділа з родиною в підвалі більше місяця і виїжджала за кордон під обстрілами, по-поверненню в Україну змогла відновити свою справу та сплатила податки за всі місяці. На її думку, такі дії відповідача свідчать про відверте знущання над людиною і матір`ю, яка поєднала свою працю з материнством і за обставин непереборної сили принесла звіти дещо пізніше.

Щодо зазначених обставин, колегія суддів зазначає, що позивача може бути притягнуто до фінансової відповідальності у вигляді штрафних санкцій за вчинення податкового правопорушення (несвоєчасне подання звітності), оскільки позивач допустила бездіяльність по відношення до своїх обов`язків як платника податків. Зазначена бездіяльність викликана виключно власною пасивною поведінкою та нехтуванням до своїх обов`язків, передбачених законодавством.

На колегії суддів, знаючи заздалегідь про свою вагітність та строки пологів, позивач мала об`єктивну можливість знайти рішення, яким чином вчасно подати звітність - чи то самостійно, чи то знайти іншу особу-бухгалтера, яка б подала звітність по ФОП, не порушуючи строків, визначених законодавством України. Проте, позивач знаючи наперід, що новонароджена дитина потребує цілодобової уваги своєї матері, знаючи, що за порушення строків подання звітності передбачена відповідальність - недобросовісно віднеслася до виконання своїх обов`язків, та не здійснила усі можливі дії для їх вчасного виконання.

Враховуючи викладене, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 31.07.2023 № 7496/Ж10/25-01-24-10, відсутні, оскільки ГУ ДПС у Чернігівській області діяло згідно законодавства України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль