Справа № 120/3945/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 квітня 2024 р. Справа № 120/3945/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.02.2024 №203 про призначення пенсії позивачу, вид пенсії довічно грошове утримання судів, загальний процент розрахунку 50% від середньомісячного заробітку 184976 гривень;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, а саме: половини навчання за денною формою у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація - юрист - 2 роки 5 місяців 11 днів; стаж роботи на посаді стажиста судді Замостянського районного суду м. Вінниці - 3 роки;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, 3 роки стажу роботи на посаді стажиста судді Замостянського районного суду м. Вінниці та 2 роки 5 місяців 11 днів - половину навчання за денною формою у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація - юрист;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, перерахувати та виплатити, з врахуванням раніше сплачених сум щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці ОСОБА_1 в розмірі 62 % заробітної плати судді, починаючи з 14 лютого 2024 довічно.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №402/0/15-24 її звільнено з посади судді Вінницького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом голови Вінницького апеляційного суду №28/02-05к від 14.02.2024 відраховано із штату суду. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №402/0/15-24 загальний стаж роботи судді визначено 26 років 11 місяців 11 днів. Відповідно до розрахунку Вінницького апеляційного суду стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відставці зараховано час роботи на посаді судді, половину строку навчання у вищому навчальному закладі за денною формою навчання та час роботи на посаді стажиста судді.

Позивач зазначає, що 19.02.2024 звернулася до відповідача із заявою та усіма необхідними документами за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Оскаржуваним рішенням від 26.02.2024 №203 довічне грошове утримання судді у відставці визначено в розмірі 52 % суддівської винагороди.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки при визначенні довічного грошового утримання судді у відставці не враховано більш як 5 років стажу, що становило б 62% суддівської винагороди, а не 52%.

Ухвалою суду від 01.04.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого посилаючись на статтю 137 Закону №1402 зазначає, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Таким чином, вказує, що Законом наведено вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких зараховується до стажу судді.

Страховий стаж позивача склав 29 років 07 місяців 17 днів, в тому числі стаж на посаді судді 21 рік 05 місяців 16 днів.

Зарахування до стажу роботи на посаді судді, для обчислення (розрахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання з 01.09.1993 по 27.06.1998 та періоду роботи з 03.08.1998 по 29.08.2002 на посаді стажиста судді чинним законодавством не передбачено.

У зв`язку із наведеним просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Указом Президента України від 13.08.2002 №712/2002 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Ленінського районного суду міста Вінниці строком на п?ять років.

Постановою Верховної Ради України від 10.04.2008 №261-IV обрано на посаду судді Ленінського районного суду міста Вінниці безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 22.10.2009 №1684-VI обрана на посаду судді апеляційного суду Вінницької області. Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.11.2018 переведена на посаду судді Вінницького апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №402/0/15-24 її звільнено з посади судді Вінницького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя загальний стаж роботи судді визначено 26 років 11 місяців 11 днів.

Наказом Вінницького апеляційного суду від 14.02.2024 №3/02-05к суддю ОСОБА_1 відраховано із штату Вінницького апеляційного суду, як таку, що звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку Вінницького апеляційного суду стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (№02-49/4/2024 від 15.02.2024) зараховано час роботи на посаді судді, половину строку навчання у вищому навчальному закладі за денною формою навчання та час роботи на посаді стажиста судді, що в загальному становить 26 років 10 місяців 13 днів.

19.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою та усіма необхідними документами за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.02.2024 №203 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 52% від заробітку (розміру суддівської винагороди).

При цьому, до стажу роботи на посаді судді зараховано роботу на посадах, визначених статтею 137 Закону №1402, проте період навчання та період роботи на посаді стажиста судді при обчисленні зазначеного збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не враховано.

Позивач з такими діями пенсійного органу не погоджується, а тому звернулася до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частини 1 статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 14 частини 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

У статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Судом встановлено, що на час виходу у відставку та призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі по тексту - Закон України № 1402-VІІІ).

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Також, у вказаному рішенні зазначено, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Аналогічна позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, частиною 2 цієї статті прямо передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, який був чинним на час обрання ОСОБА_1 суддею вперше (2002 року), на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

З вказаного випливає, що в силу норми частини 2 статті 137 вищевказаного закону зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та враховується при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає стаж на посаді стажиста Замостянського районного суду м. Вінниці з 03.08.1998 по 29.08.2002 як стаж роботи за юридичною спеціальністю, який був однією з обов`язкових вимог для обрання позивача суддею вперше.

Про необхідність врахування цього стажу свідчить також правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду, погодившись з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вказала, що частину 2 статті 137 Закону України № 1402-VІІІ (в редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих і перехідних та перехідних положень Закону України № 1402-УІІІ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19 зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді половини навчання у вищому учбовому закладі, суд зазначає наступне.

Згідно із копій диплома, додатка до нього (ХА №10369019) та трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що із 5 серпня 1993 року до 27 червня 1998 року вона навчалася за денною формою у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація - юрист.

Після закінчення університету позивачка працювала стажистом Замостянського районного суду м. Вінниці з 03.08.1998 по 29.08.2002.

У Розрахунку та рішенні Вищої ради правосуддя зазначено про врахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 27.06.1998 (2 роки 5 місяців 11 дні).

Згідно статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" - до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Дана норма втратила чинність 20 березня 2008 року, але була чинною на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, тому є застосовною у випадку з позивачем.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року, тобто вже після набуття позивачем суддівського стажу не менше 10 років і після набуття позивачем права на відставку), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" від 10.07.1995, тому даний Указ Президента був обов`язковим для виконання в Україні на рівні з законами.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі №607/8146/17 (у подібних правовідносинах) зробив висновок, що, задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції правильно виходили з того, що відповідачем при призначенні та нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не враховано половину строку навчання у вищому учбовому закладі. У постанові Верховний Суд зазначив, що з огляду на положення зазначених актів та наявний у позивача стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи, що дає позивачеві право на відставку і довічне утримання, підлягає зарахуванню половина строку навчання в юридичній академії.

У постанові від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19 та у постанові від 14.05.2021 у справі №592/3354/17 Верховний Суд зробив висновок про необхідність зарахування половини строку навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання до стажу, який враховується для набуття права на відставку і при обчисленні розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Суд звертає увагу, що вказане право позивача на зарахування половини строку навчання в юридичному університеті для обчислення вислуги, набуття права на відставку і відповідно для отримання довічного утримання судді у відставці, вже було визнане, зокрема у Рішенні Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №402/0/15-24 та у Розрахунку стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді ОСОБА_1 .

Крім того, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.

Таким чином, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.

Однак, нехтування пенсійним органом визначеним Вищою радою правосуддя стажем судді при звільненні у відставку для призначення щомісячного грошового утримання призводить до порушення прав судді ОСОБА_1 .

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині обґрунтовані і до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці, має бути зарахована половина строку навчання позивачки у вищому юридичному учбовому закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 27.06.1998 (половина строку навчання 2 роки 5 місяців 11 дні).

З огляду на викладене, стаж роботи позивача, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, складає 26 років 11 місяців 11 днів, з яких:

- половина строку навчання за денною формою навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 27.06.1998, що становить 2 роки 5 місяців 11 днів;

- період роботи в галузі права на посаді стажиста Замостянського районного суду м. Вінниці з 03.08.1998 по 29.08.2002, що становить 3 роки;

- період роботи на посаді судді Ленінського районного суду м. Вінниці з 30.08.2002 по 25.11.2009, що становить 7 років 2 місяця 26 днів;

- період роботи на посаді судді Апеляційного суду Вінницької області з 26.11.2009 по 08.11.2018, що становить 8 років 11 місяців 13 днів;

- період роботи на посаді судді Вінницького апеляційного суду з 09.11.2018 по 14.02.2024, що становить 5 років 3 місяців 6 днів.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, виходячи зі стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, що становить повних 26 років, розмір довічного грошового утримання позивача повинен складати 62% суддівської винагороди (50 % + 12 % (6 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Це потребує здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 62 % суддівської винагороди судді, починаючи з 14.02.2024.

Однак, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати суддівську винагороду в розмір 62% довічно слід відмовити, як передчасних.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення частково.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 4844,80 грн, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.02.2024 №203 про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судів з розрахунку 52% суми заробітку (суддівської винагороди).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, а саме: половини навчання за денною формою у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація - юрист - 2 роки 5 місяців 11 днів та стажу роботи на посаді стажиста судді Замостянського районного суду м. Вінниці - 3 роки.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, 3 роки стажу роботи на посаді стажиста судді Замостянського районного суду м. Вінниці та 2 роки 5 місяців 11 днів - половину навчання за денною формою у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація - юрист.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, перерахувати та виплатити, з врахуванням раніше сплачених сум щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці ОСОБА_1 в розмірі 62 % заробітної плати судді (суддівської винагороди), починаючи з 14 лютого 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в сумі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири тисячі 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна