Справа № 420/26614/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/26614/23

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі за позовом адвоката Малюка Євгена Володимировича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир», до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2023 року адвокат Малюк Є.В., який діє в інтересах ТОВ «Строй Мир» звернувся до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці (далі відповідач, Митниця), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000169/2 від 20.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначає, що у суб`єкта владних повноважень відсутні законодавчо визначені підстави для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Як пояснює адвокат ТОВ «Строй Мир», надані документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, за ціною контракту, не містили розбіжностей, не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, у них були відсутні ознаки підробки та їх зміст мав достатні відомості на підтвердження ціни, яка сплачена за товар.

За твердженням адвоката митний орган лише формально послався на ненадання повного переліку витребуваних документів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими

Таким чином, на думку позивача, спірне рішення про коригування митної вартості є протиправним, оскільки прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов ТОВ «Строй Мир» - задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000169/2 від 20.09.2023.

Суд стягнув на користь ТОВ «Строй Мир», за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, судові витрати в розмірі 2684 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що товариство, на підтвердження митної вартості товарів за ціною контракту, надало необхідний перелік документів, що надають можливість перевірити правильність обчислення митної вартості товарів.

Суд зазначив, що відповідач під час перевірки митної вартості товарів, має вимагати надати тільки ті документи, які надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

При цьому, як зазначив суд, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Покликаючись на рішення Верховного Суду від 08.10.2019 по справі № 803/776/17, суд першої інстанції зауважив, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, не подання декларантом документів, перелічених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків у вигляді відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, та як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд встановив, що відповідач не надав доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення митного органу щодо застосування іншого, ніж основний, метода визначення митної вартості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначені такі доводи.

По-перше, митниця вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що надані позивачем документи містили розбіжності, ознаки підробки та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Посилаючись на підпункт «в» пункту 2, частини 10 статті 58 Митного кодексу України, скаржник зазначає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що були фактично сплачена або підлягала сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Як заявляє скаржник, у наданих до митного оформлення документах відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Окрім цього, скаржник зауважує, що відповідно до умов Контракту поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Поряд з цим, указані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те, що Продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб Покупець або будь-яка інша особа, що має зацікавленість у товарі, що підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати Покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності.

Однак, за твердженням скаржника, у поданих до митного оформлення документах, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару, відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі

По-друге, скаржник не погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність підстав для витребування у декларанта додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України.

Обґрунтовуючи свій аргумент, скаржник указує, що Митний кодекс України встановлює його право письмово запитувати від декларанта додаткові документи, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання митної вартості товарів.

Оскільки, митний орган вважав, що подані документи на підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, то відповідно він скористався своїм правом витребувати відповідні додаткові документи.

Водночас, за твердженням Одеської митниці декларант відмовив у наданні будь-яких додаткових документів, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

По-третє, скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.

Як пояснює скаржник, частинами 1, 2 статті 64 Митного кодексу України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі

В рамках даного спору, як зазначає скаржник, митна вартість ґрунтувалася на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»). Тобто здійснювалося порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, які за своїми характеристиками та особливостями, будуть максимально наближено підпадати під ознаки ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (з врахуванням індивідуальних характеристик оцінюваного товару).

ТОВ «Строй Мир» не скористалось своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Строй Мир» з 27.10.2017 зареєстроване юридичною особою, .

Основний вид економічної діяльності: Оптова торгівля одягом і взуття (основний), 47.72 роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах, 47.71 роздрібна торгівля одягом в спеціалізованих магазинах.

19 січня 2018 року між ТОВ «Строй Мир» (Покупець) та Компанією Zhenjiang Ouding Internation Trading Co LTD (Продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №CH-UA-20180119 (а.с.23).

Згідно пункту 1.1. розділу 1 «Предмет контракту» Продавець зобов`язаний продати, а Покупець прийняти та оплатити товар. Товаром, за цим контрактом, є дверна фурнітура, у номенклатурі, кількості та цінах, згідно супровідних документів.

Відповідно до пункту 3.1. розділу 3 «Базисні умови поставки товару» цього Контракту поставка товару здійснюється на умовах CIF ODESSA/CIF CHORNOMORSK/CIF YUZHNIY.

Згідно пункту 4.1. цього Контракту ціна за одиницю товару указана у товаросупровідних документах.

Пункт 4.2. розділу 4 «Ціна та загальна вартість контракту» Контракту передбачає, що його загальна ціна складає 500 000 доларів США. Ціни зазначені в контракті включають в себе вартість упаковки, маркування, в яких поставляється товар.

20 червня 2023 року між Компанією Zhenjiang Ouding Internation Trading Co LTD (Продавець) та ТОВ «Строй Мир»» (Покупець) укладена додаткова угода до контракту №CH-UA-20180119, якою внесені зміни до Контракту, зокрема, « 3.1. Поставка товару здійснюється на умовах CIF ODESSA/CIF CHORNOMORSK/PIVDENNYI, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс» (публікація Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року) ».

На умовах, визначених Контрактом та на підставі супроводжувальних документів Продавець, Zhenjiang Ouding Internation Trading Co LTD, здійснив на адресу позивача поставку відповідного товару: замки навісні, що замикаються ключем (в комплекті з ключами). Не містять у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі. / код товару: 83011000.

З метою митного оформлення ввезених товарів, ТОВ «Строй Мир» подало митну декларацію № 23UA66U5 від 20.09.2023.

Відповідно до вказаної декларації митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту та склала 10 204,44 USD за курсом валюти 37,32грн.

Розмитненню належали замикаючи пристрої з недорогоцінних матеріалів, а саме: замки навісні, що замикаються ключем (в комплекті з ключами). Не містять у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі. Загальна кількість 14 808 шт. Пакування: картонні коробки

Для підтвердження заявленої митної вартості, разом з митною декларацією, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України декларант надав відповідні документи, а саме:

пакувальний лист (Packing list) б/н;

рахунок-фактура (інвойс);

коносамент;

навантажувальний документ;

зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками.

За результатами розгляду вказаних документів Митницею, декларант отримав повідомлення про те, що у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, керуючись частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару, контролюючий орган просив надати:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

3) копію митної декларації країни відправлення;

4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У відповідь, декларант листом від 20.09.2023 надав прайслист та комерційну пропозицію, вважаючи, що надані документи повністю усувають всі сумніви щодо митної вартості ввезених товарів. За таких умов, декларант зазначив, що інші документи не планує надавати та просив продовжити процедуру митного оформлення товарів за поданими документами.

20 вересня 2023 року Одеська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2023/000169/2.

Митний орган при коригуванні митної вартості товарів застосував резервний метод визначення митної вартості.

Одеська митниця, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого за зазначеною МД, встановила, що подані до митного оформлення документи, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Надані Декларантом, на запит митного органу, документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Зокрема, у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів митний орган зазначив:

1) відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до умов Контракту, поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса, відповідно до погоджених правил Інкотермс 2010. Вказані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те, що Продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб Покупець або будь-яка інша особа, що має зацікавленість у товарі, що підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати Покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності. Однак в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено та встановлено, що рівень митної вартості є більшим.

Не погоджуючись із правомірністю прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів ,ТОВ «Строй Мир» звернулося до суду з цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на довід апеляції про законність та обґрунтованість, прийнятого митним органом рішення про корегування митної вартості товарів, оскільки декларант не надав відомості про вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а також не надав страховий поліс або інший доказ страхового покриття, як того вимагають правила Інкотермс 2010, якщо поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса, колегія суддів установила таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина 1 статті 52 Митного кодексу України встановлює, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .

Частинами 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 Митного кодексу України унормовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Скаржник зазначає, що митну вартість товарів неможливо було визначити шляхом використання методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту), оскільки надані декларантом документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Внаслідок ненадання декларантом, на вимогу митниці додаткових документів, зокрема, документів на підтвердження витрат таких складових митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з його пакуванням, митний орган обрав метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Колегія суддів проаналізувавши підстави, покладені в основу рішення про коригування митної вартості дійшла таких висновків.

Для надання відповіді на питання чи входить вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, слід звернутися до змісту Контракту, укладеного ТОВ «Строй Мир» (Покупець) із компанією Zhenjiang Ouding Internation Trading Co LTD (Продавець) QUANZHOU JІALIN SUPPLY CHAIN MANAGEMENT CO Ltd,

Аналізуючи умови наведеного зовнішньоекономічного контракту, можна дійти висновку, що ціна товару включає в себе вартість пакування. Зокрема, про це, свідчить предмет цього контракту, зокрема пункт 4.2 Контракту № CH-UA-20180119, який визначає, що ціни, які вказані у зазначеному контракті включають в себе вартість упаковки, маркування в яких поставляється товар.

Отже, з наведеного вбачається, що витрати на упаковку вже включені постачальником у вартість товару, а тому їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Згідно положень пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, підлягає окремому документальному підтвердженню як складова митної вартості, лише у разі, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Аналогічний правовий висновок також міститься в постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року по справі № 420/1709/19.

Оцінюючи довід скаржника про відсутність у декларанта страхового полісу або іншого доказу страхового покриття, незважаючи на те, що поставка товару на умовах CIP Одеса, за правилами Інкотермс 2010, встановлює обов`язковість таких документів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пункт 3.1. Контракту № CH-UA-20180119, з урахуванням додаткової угоди до нього від 20.06.2023, визначає, що поставка товару здійснюється на умовах CIP ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI згідно Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» (Публікація Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року).

В інвойсі № LEGION23-01 від 24.10.2022, наявному в матеріалах справи та наданому до митного оформлення разом із митною декларацією № 23UA66U5 від 20.09.2023, умови поставки зазначені - CIP ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI.

Відповідно до Інкотермс 2010 термін CIP (carriage and insurance paid to (...named place of destination; фрахт/перевезення та страхування оплачено до…) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. Однак, за умовами терміну CIP на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

На користь висновків про обов`язок продавця щодо страхування також свідчить й те, що відповідно до пункту 7.1. розділу 7 Контракту товар повинен бути упакований продавцем таким чином, щоб унеможливити псування або знищення його в період постачання до приймання товару покупцем.

Тобто, контрактом саме на продавця покладений обов`язок забезпечення цілісності товару до моменту приймання товару покупцем.

Враховуючи викладене, а також те, що перевезення товару здійснювалося на умовах поставки CIР, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно виснував, що в даному випадку позивач не зобов`язаний додатково страхувати товар та нести відповідні витрати.

Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.08.2023 у справі № 826/3098/16.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані декларантом документи надавали відповідачу змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржник не довів, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Слід також зазначити, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім аргументом для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що митний орган протиправно витребував додаткові документі, а покликання скаржника на те, що декларант не виконав вимоги про надання витребуваних документів не засноване на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Досліджуючи обґрунтованість доводів Миколаївської митниці про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частини 1,2,3,7 статті 55 Митного кодексу України встановлює, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

На обґрунтування доводу про правомірність застосування при розмитненні товару резервного методу, скаржник покликається на те, що оцінка ризиків здійснена шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органах доходів та зборів інформацією про рівень цін на такі товари.

За його твердженням, митна вартість імпортованого ТОВ «Строй Мир» товару ґрунтувалася на раніше визнаних митним органом митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»), зокрема, здійснювалося порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, які за своїми характеристиками та особливостями максимально підпадали під ознаки ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Досліджуючи оскаржуване рішення, колегія суддів установила, що в рішенні, є зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (МБ № UA100060/2023/420215 від 23.08.2023). Будь які інші пояснення, щодо зроблених коригувань відсутні.

З наведеного рішення не можна встановити, вартість якого товару бралася за основу для визначення вартості товару, що був предметом розмитнення, а тому стверджувати про обґрунтованість застосованого методу не має підстав.

Обґрунтованість використання митними органами даних АСМО «Інспектор», для корегування митної вартості товарів, неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

Хоча показники вартості попередньо імпортованих товарів беруться митним органом до уваги, рішення про коригування митної вартості не може бути визнане законним у разі, якщо відмінність у вартості попередньо імпортованих товарів є єдиною причиною для такого коригування.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19а навів ряд причин, з яких показники автоматизованої інформаційної системи не є безумовним джерелом інформації для визначення митної вартості товару, оскільки в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Резюмуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відомості з інформаційних систем митних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною контракту, Одеська митниця не навела, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Строй Мир» митної вартості товарів суд апеляційної інстанцій не встановив.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325,328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі за позовом адвоката Малюка Євгена Володимировича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй мир», до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 29.04.2024.