Справа № 520/37554/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року № 520/37554/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 14.07.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ОСОБА_2 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 28.05.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області Алли Петрік про відмову у призначенні пенсії за віком;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 19.09.2023 № 194 головного спеціаліста відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг ГУПФУ в Вінницькій області Олени Цукарєвої;

- зобов`язати ГУПФУ в Харківській області призначити з 07.07.2023 пенсію за вислугу років за ШВП-221, як працівнику льотного складу:

- нарахувати з 07.07.2023 пенсію відповідно до п.7 «Порядку призначення і виплату пенсії за вислугу років працівникам льотно випробного складу цивільної авіації», затвердженого ПК МУ від 21.07.1992 № 418 ( в редакції ПК МУ від 09.08.2005 № 713) у розмірі 75 % заробітку;

- нарахувати з 07.07.2023 щомісячні надбавки у розмірі 40% від основного розміру пенсій за вислугу років за одержання пенсії з більш пізнього строку та здійснити виплати пенсії з надбавками;

- допустити рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення пенсії за один місяць з 07.07.2023 по 06.08.2023;

- відшкодувати моральну щкоду у розмірі 120 000,0 грн (сто двадцять тисяч гривень).

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що він ще навчаючись у школі по вихідним дням відвідував гурток «Юний десантник» «Богодухівського учбового авіаційного центру ДТСААФ (надалі БУАЦ), де на протязі навчального року з 01.09.1980 по 31.05.1981 пройшов повний курс теоретичної та наземної парашутної підготовки, ним було виконано 10 стрибків з парашутної вежі та він був допущений до виконання стрибків з парашутом з літаків АН-2 та вертольотів Мі 4. Наказом БУАЦ №28 від 12.06.1981 був зарахований парашутистом-рятівником позаштатної парашутно-десантної групи Єдиної державної авіаційної пошуково-рятувальної служби (ЕГ АПСС СССР). За нормами затвердженими ЦК ТСААД наказом № 585 від 16.11.1978 був забезпечений трьохразовим харчуванням, шкіряною курткою та парашутно-спортивним одягом. З 29.08.1981 році був звільнений із складу ППДГ ЄДАПРС у зв`язку з зарахуванням на навчання до Вовчанського авіаційного училища льотчиків ДТСААФ за спеціальністю льотчик-інструктор на вертольотах. За період роботи парашутистом-рятівником ППДГ АПРС з 12.06.1981 по 29.08.1981 (трудовий стаж склав 2 місяці 19 днів), ним було виконано річну норму 40 стрибків з парашутом з АН-2 та поршневих вертольотів Мі-4( що підтверджується довідкою БУАЦ від 29.08.1981р. №234/81-У, записами у книжці №2 парашутиста-рятівника ППДГ пошуково-рятувальної служби. У період навчання в вищому навчальному закладі авіації Вовчанському авіаційному училищі льотчиків ДТСААФ з 01.09.1981 по 31.08.1984 ( яке має перший рівень акредитації), йому наданий диплом від 03.08.1984 присвоєно спеціальність льотна експлуатація вертольотів та кваліфікації льотчик-інструктор на вертольотах. За період роботи парашутистом рятівником ППДГ з 01.09.1984 по 10.01.1994 та з 03.04.1995 по 20.12.1999 позивач щорічно виконував річні норми стрибків з парашутом з реактивних вертольотів. За період роботи парашутистом-рятівником ППДГ з 01.09.1984 по 10.01.1994 щорічно виконував річні норми 40 стрибків з парашутом реактивних вертольотів ( що стверджується записами у трудовій книжці, парашутній книжці, довідкою БУАЦ № 22-02 від 10.01.1994, довідкою ХООТСОУ від 27.01.2021 №1/16), а тому відповідно до п.п. «д» п.1 «Порядку обчислення №418» календарний стаж 9 років 4 місяця 11 днів роботи парашутистом рятівником рахується «1 рік роботи - за 2 роки вислуги» тому вислуга складає 18років 8місяців 22 днів. Позивач посилається, що до 12.09.1990 доки спільною постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальним питанням і секретаріату ВЦРПС №370/16-53 не був затвердженим «Перелік посад працівників льотного складу робота на який дає право на пенсію за вислугу років» у якому вперше було визначено «працівників позаштатних парашутно-десантних груп». Позивач зауважує, що дані роботи вважались (виконувались), як виконання державних обов`язків по забезпеченню безпеки польотів, що навіть не давало право на пенсійне забезпечення; і позивач на якого поширювалися норми «Статуту про дисципліну працівників авіації ДТСААФ (затвердженого Постановою Ради міністрів СРСР від 10.01.1977 № 22), які навіть не підлягали розгляду в комісіях по трудових спорів та в судах, не міг з власної волі відмовитись від виконання робіт ППДГ без втрати права на роботу льотчиком інструктором на вертольотах (тобто фактично в супереч нормам ч. 3 ст. 43 Конституції України, відбувалось використання примусової праці). 10.01.1994 за Наказом БУАЦ № 264 від 30.12.1993 було виведено зі складу позаштатної парашутно-десантної групи по п. 2 ст. 4 КЗпП України за станом здоров`я (що підтверджено записами у трудовій книжці, у довідці БУАЦ №22-02 від 10.01.1994, архівній довідці ХООТСОУ від 27.01.2021 №1/14, в свідоцтві льотчика та парашутної книжці). Згідно зі ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підстави пенсійного забезпечення за вислугу років: пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що діє право на пенсію за віком. Кожна окрема робота, виконання якої призводить до втрати професійної працездатності має науково - обгрунтовані норми зайнятості: кількість стрибків з парашутом для різних видів повітряних суден (поршневих чи реактивних), гранична санітарна норма 800 годин нальоту в рік (без виконання складного та/чи вищого пілотажу. Оскільки, загальна вислуга років складає 46 років що на 21 рік більш ніж норма 25 років а тому розмір пенсії повинен складати 76 %. Позивач зазначає, що 07.07.2023 звернувся до сервісного центру за призначенням пенсії за вислугу років за ШВП-221(льотні екіпажі), як працівник льотного складу,який виконував роботи парашутиста-рятівника ППДГ льотчика-інструктора на вертольотах, бортового оператора по випуску парашутистів та навчався у вищому навчальному закладі авіації (тобто звернувся після спливу 4-х років з дня виникнення 29.12.1999 права на призначення пенсії за вислугу років та протягом усього часу працював на льотних посадах. Рішенням від 14.07.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішенням від 28.05.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішенням про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 19.09.2023 № 194 головного спеціаліста відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг ГУПФУ в Вінницькій області відмовлено у призначенні пенсії.

Не погодившись із вказанимм рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач відзив на позов до суду не наддав. Відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов, передбачені ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) , зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до сервісного центру пенсійного фонду з заявою про призначенням пенсії за вислугу років за ШВП-221(льотні екіпажі), як працівник льотного складу, який виконував роботи парашутиста-рятівника ППДГ льотчика-інструктора на вертольотах, бортового оператора по випуску парашутистів та навчався у навчальному закладі авіації Богодухівського учбового авіаційного центра ДОСААФ.

Разом з заявою позивачем були надані наступні докумкети: копія трудової книжки позаштатного правника відповідно до ч.2 ст.48 КЗпП СРСР п.31 НОМЕР_2 надану на ОСОБА_1 дата заповнення 06.09.1984року, довідка Товариства сприяння обороні України (ТСО України) Харківська обласна організація від 27.01.2021р. вих.№1/14; виписка з книжці №2 парашутиста - рятівника позаштатної парашутно-десантної групи Богодухівського учбового авіаційного центра ДОСААФ від 27.01.2021р. вих.№1/16 ( по рокам та типам льотних апаратів); копія книжці №2 парашутиста-рятівника позаштатної-десантної групи (ППС) у якій зазначено норми стрибків з парашутом з реактивних вертольотів МІ 2 за 1984,1985, 1986 роки,що становить 174стрибків (річні норми стрибків з парашутом з реактивних вертольотів Мі2 в 1984р.,1985р.,1986р. виконав повністю) за 1987 рік 40 стрибків, за 1988 рік 40 стрибків, за 1989рік 40стрибків, за 1990рік 40 стрибків, за 1991рік 40 стрибків, за 1992рік 40 стрибків, за 1993рік 81 стрибків, за 1995 рік 40 стрибків, за 1996 рік 40 стрибків, за 1997 рік 40 стрибків; за 1998рік 41 стрибків;1999рік 45 стрибків ; випискою з льотної книжці льотчика-інструктора, парашутиста-рятівника позаштатної парашутно-десантної групи, бортового оператора по випуск у парашутистів Богодухівського учбового авіаційного центру ДОСААФ по рокам та типів льотних апаратів від 27.01.2021р. вх.1/15; випискою з книжці №2 Харківського аероклубу ім. В.С.Гризодубової товариства сприяння оборони від 23.08.2023р. вх.36; довідкою товариства сприяння оборони України Харківського аероклубу ім. В.С.Гризодубової від 10.11.2021; довідка про заробітну плату для призначення пенсії за період з 1987 року по 1991 рік Харківської обласної організації товариства сприяння оборони України від 19.03.2019.

Згідно відомостей трудової книжці позаштатного правника ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 48 КЗпП СРСР п.31 БТ-ІІ №2565538 дата заповнення 06.09.1984року наявні наступні записи:

1. 31.08.1984 Богодухівський учбовий авіаційний центр ДОСААФ СРСР парашутист-рятівник позаштатної парашутно-десантної групи;

2.16.02.1987 по суміству бортовий оператор вертольота Мі 2(з лебідкою ЛПГ 4) по випуску парашутистів;

3. 05.08.1993 бортовий оператор вертольота Мі 8 по виписку парашутистів;

4.10.01.1994 виведений зі складу позаштатної парашутно-десантної групи по п. 2 ст. 40КЗпП України по стану здоров`я ;

5. 12.06.1981 прийнятий парашутистом спасателем позаштатної парашутно-десантної групи Богодухівського УАЦ, ДОСААФ єдиної Державної авіаційної пошуково рятувальної служби СРСР;

6. 29.08.1981 виведений зі складу позаштатної парашутно-десантної групи за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з зачисленням по направленню на навчання в Вовчанську АУЛ ДОСААФ СРСР курсантом;

7. 03.04.1995 Харківській обласний авіаспортклуб ОСОУ прийнятий за сумісництвом парашутистом рятівником позаштатної парашутно десантної групи;

8. 18.10.1996 на підставі розпорядження Харківського виконачого комітету Ради народних депутатів Харківській обласний авіаційно-спортисний клуб ОСОУ перейменований до Харківського аероклубу ім..В.С.Гризодубовій ОСО України;

9. 20.12.1999 звільнений з позаштатної парашутно-рятувальної групи за власним бажанням.

Вказані обставини підтверджується довідкою товариства сприяння оборони України Харківського аероклубу ім. В.С.Гризодубової від 10.11.2021.

Позивач у позовній заяві зазначає, що за період роботи парашутистом-рятівником ППДГ з 12.06.1981 по 29.08.1981 та з 01.09.1984 по 20.12.1999 щорічно виконував річні норми стрибків з парашутом з реактивних вертольотів, тому має право на призначення з 07.07.2023 (з часу звернення) пенсії за вислугу років, як працівник льотного складу та нарахування з 07.07.2023 пенсії відповідно до п. 7 «Порядку призначення і виплату пенсії за вислугу років працівникам льотного-випробного складу цивільної авіації», затвердженого ПК МУ від 21.07.1992 № 418 ( в редакції ПК МУ від 09.08.2005 № 713) у розмірі 75 % заробітку з нарахування з 07.07.2023 щомісячні надбавки у розмірі 40 % від основного розміру пенсій за вислугу років.

Рішенням від 14.07.2023 № 194 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, рішенням від 28.05.2023 № 194 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області та рішенням від 19.09.2023 № 194 головного спеціаліста відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг ГУПФУ в Вінницькій області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років.

Виришуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п.4 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21.07.1992, до вислуги років працівникам льотного складу зараховується, зокрема, час служби на посадах льотного складу Збройних сил колишнього Союзу РСР і України та робота на посадах льотно-випробного складу - в порядку, встановленому для призначення пенсій відповідно військовослужбовцям та працівникам льотного і льотно - випробного складу.

Згідно положень п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", в редакції що діяла на час призначення пенсії, право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Відповідно до п. "а" 1 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Зазначені працівники, звільнені від льотної роботи за станом здоров`я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 20 років і у жінок не менше 15 років мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 21.07.1992 року № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу".

Пунктом 4 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років визначені парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.

Згідно п.п. "г" п. 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу», один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України, рахується за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу за два роки вислуги.

Як вбачається із записів трудової книжки, позивач у період роботи з 12.06.1981 прийнятий парашутистом рятівником позаштатної парашутно-десантної групи Богодухівського УАЦ, ДОСААФ єдиної Державної авіаційної пошукової рятувальної служби СРСР, а з 29.08.1981 виведений зі складу позаштатної парашутно-десантної групи за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з зачисленням по направленню на навчання в Вовчанську АУЛ ДОСААФ СРСР курсантом.

У наявній в матеріалах справи копії книжці № 2 парашутиста-рятівника позаштатної-десантної групи (ППС) міститься запис, про те, що з 12.06.1981 по 29.08.1981 ОСОБА_1 виконав 40 стрибки з парашутом Т-4 з поршневих вертольотів Мі-4 і з Ан-2, як парашутист-рятівник позаштатної парашутно-десантної групи(запис зроблено на підставі планової таблиці стрібків з парашутом за 1981 рік, журналу обліку кількості стрибків парашутистів-спортсменів Богодухівського УАЦ за 1981 рік, книжка спортсмена парашутиста. А тому цей період повинен бути зарахований до спеціального стажу позивача .

У 29.08.1981 позивач був виведений зі складу позаштатної парашутно-десантної групи за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з зачисленням по направленню на навчання в Вовчанську АУЛ ДОСААФ СРСР курсантом.

Після закінчення навчання ОСОБА_1 з 31.08.1984 працював парашутистом-рятувальником в складі позаштатної парашутно-десантної групи Богодухівського УАЦ ДОСААФ СССР та був виведений зі складу позаштатної парашутно десантної групи за п. 2 ст. 40 КЗпП України(за станом здоров`я) 10.01.1994. З 03.04.1995 прийнятий до Харківського обласного авіаційного спортивного клубу ОСОУ парашутистом-рятівником та був звільнений з позаштатної парашутно-рятувальної групи за власним бажанням 20.12.1999.

З наявної у матеріалах справи копії книжці № 2 парашутиста-рятівника позаштатної-десантної групи (ППС) ОСОБА_1 зазначені норми стрибків з парашутом з реактивних вертольотів МІ 2 за 1984, 1985, 1986, що становить 174 стрибків (річні норми стрибків з парашутом з реактивних вертольотів Мі2 в 1984, 1985, 1986 виконав повністю) за 1987 рік 40 стрибків, за 1988 рік 40 стрибків, за 1989 рік 40 стрибків, за 1990 рік 40 стрибків, за 1991 рік 40 стрибків, за 1992 рік 40 стрибків, за 1993 рік 81 стрибків, за 1995 рік 40 стрибків, за 1996 рік 40 стрибків, за 1997 рік 40 стрибків; за 1998 рік 41 стрибків; 1999 рік 45 стрибків.

Таким чином, посада, яку обіймав позивач у ІНФОРМАЦІЯ_1 є підставою для зарахування періоду роботи з 12.06.1981 по 29.08.1981; з 31.08.1984 по 10.01.1994 та з 03.04.1995 по 20.12.1999 до вислуги років, як особі льотного складу, відповідно до статті 54 Закону "Про пенсійне забезпечення", виходячи з положень п.п. "г" п. 1 «Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу», зарахував один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України, за півтора року вислуги .

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 08/143 від 24.06.2008.

Щодо того, що позивач працював поза штатом, суд зазначає наступне.

Поняття «позаштатний працівник», тобто працівник, який виконує роботу без зарахування його до штатного (спискового) складу підприємства, установи чи організації у законодавстві про працю України не передбачено, відповідно відсутні вимоги до процедури оформлення з ними трудових відносин.

Статтею 24 КЗпП України (в редакції, що діяла станом на 05.02.1982 року) передбачалось, що трудовий договір укладається, як в усній так і в письмовій формі.Укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітника чи службовця (ч. 1 ст. 48 КЗпП України). Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців, які працюють на підприємстві, в установі, організації понад п`ять днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (ч. 2 ст. 48 КЗпП України).

Відповідно до п. п. 1 п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позаштатний працівник ОСОБА_3 відповідно до діючого законодавства, у період з 12.06.1981 по 29.08.1981, з 31.08.1984 по 10.01.1994 та з 03.04.1995 по 20.12.1999 перебував у трудових відносинах з підприємствами, установами чи організаціями, в тому числі з Харківським обласним авіаційно-спортивним клубом ДТСААФ СРСР (Харківський аероклуб ім. В.С. Гризодубової Товариства сприяння оборони України).

Таким чином, наявні підстави вважати, що відмова позивачу в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю у позивача спеціального трудового стажу є протиправною. Тому, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними та скасування рішення від 14.07.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії за віком, рішення від 28.05.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області про відмову у призначенні пенсії за віком та рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 19.09.2023 № 194 головного спеціаліста відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг ГУПФУ в Вінницькій області у відмові призначення пенсії за віком.

Водночас, що стосується позовних вимог у частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років за ШВП-221, як працівнику льотного складу, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому враховуючи викладене, а також положення ст. 245 КАС України, задля належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику льотного складу, який виконував спеціальні роботи в польотах, враховуючи висновки суду.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати з 07.07.2023 пенсію відповідно до п. 7 «Порядку призначення і виплату пенсії за вислугу років працівникам льотно - випробного складу цивільної авіації», затвердженого ПК МУ від 21.07.1992 № 418 ( в редакції Постанови КМУ від 09.08.2005 № 713) у розмірі 75 % заробітку; нарахування з 07.07.2023р. щомісячної надбавки у розмірі 40 % від основного розміру пенсій за вислугу років за одержання пенсії з більш пізнього строку та здійснити виплати пенсії з надбавками , допустивши рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення пенсії за один місяць з 07.07.2023 по 06.08.2023 та відшкодувати моральну щкоду у розмірі 120 000 грн, суд вважає такі позовні вимоги передчасними, через що вони не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавств, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія): з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні адміністративних справ суд керується принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається па відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог

Судові витрати стягнути відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 14.07.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 28.05.2023 № 194 начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 19.09.2023 № 194 головного спеціаліста відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг ГУПФУ в Вінницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику льотного складу, який виконував спеціальні роботи в польотах, враховуючи висновки суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.