Справа № 560/3336/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3336/24
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати неправомірною бездіяльність відповідача у розгляді заяви про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Темиртау, Казахстан.

2. Зобов`язати управління ДМС у Хмельницькій області прийняти й розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Темиртау, Казахстан, про визнання його особою без громадянства з урахуванням правової оцінки та висновків суду та провести процедуру визнання особою без громадянства відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ № 317 від 24 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.02.2024 року звернувся до Кам`янець-Подільського відділу управління ДМС України в Хмельницькій області із заявою про визнання його особою без громадянства. До заяви надав: автобіографію, паспорт СРСР, військовий квиток, свідоцтво про народження, довідку із консульства ОСОБА_2 про відсутність громадянства країни походження, довідку із с/р с. Демківці, паспорт мами ОСОБА_3 , військово-обліковий документ. Однак, 27.02.2024 позивач отримав повідомлення №0509 від 27.02.2024 року, в якому було повідомлено про відмову у прийнятті документів про визнання його особою без громадянства на підставі п.13 та п. 20 Постанови 317 від 24.03.2021 року. Позивач вважає неправомірною бездіяльність відповідача у розгляді заяви про визнання його особою без громадянства, тому звертається за захистом свого права до суду.

Ухвалою від 11.03.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно з законодавством рф особа, яка проживала на території рсфср на момент ухвалення закону про громадянство, набувала їх громадянство автоматично. Для того, аби автоматично не набути громадянства рф, позивач мав офіційно заявити про своє небажання перебувати в громадянстві рф за відповідною процедурою.

Таким чином, для доведення факту, що під час проживання в рф він офіційно заявив про небажання перебувати в громадянстві рф і як наслідок не набув такого статусу, позивач мав би надати відповідні документальні підтвердження. Якщо таких підтверджень немає або відсутні докази офіційного звернення про вихід з громадянства рф за відповідною процедурою вже пізніше, наприклад, після повернення до України, це, за законодавством рф, свідчить про наявність у позивача громадянства рф після його автоматичного набуття. Довідку про неналежність до громадянства російської федерації позивач не надав. Вказує, що для оформлення документу про визнання особою без громадянства позивач також не надав довідку з посольства російської федерації про місце попереднього постійного та довгострокового проживання.

У зв`язку із наведеним вище ДМС прийнято законне та обґрунтоване рішення №00509 від 27.02.2024 про відмову у прийнятті документів ОСОБА_1 на підставі п.13, п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 №317 «Деякі питання визнання особою без громадянства». На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується. Зазначає, що відповідно до положень Порядку надання довідки про відсутність громадянства країни походження є правом заявника, а не його обов`язком подавати відповідну довідку. Вказує, що відповідач перекладає обов`язок на позивача надати довідку із консульства про неналежність до громадянства країни попереднього постійного та довгострокового проживання, оскільки законодавством цю функцію покладено саме на структурний підрозділ ДМС. Тож твердження відповідача, що обов`язковою передумовою для подачі документів задля отримання статусу особи без громадянства є надання заявником документу, що підтверджує або спростовує факт належності або неналежності особи до громадянства країни попереднього постійного та довгострокового проживання є хибним та не відповідає вимогам Порядку. Просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

27.02.2024 до Кам`янець-Подільського відділу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області звернувся ОСОБА_1 (позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: с. Демківці Камянець-Подільського району Хмельницької області, із заявою про визнання особою без громадянства.

Позивач надав до заяви паспорт СРСР НОМЕР_1 , виданий відділом внутрішніх справ м. Кашина Тверської обл, свідоцтво про народження, військовий квиток, довідку з Чемеровецької селищної ради про місце проживання, виписки із по господарських книг Свіршковецького старостинського округу, паспорт мами ОСОБА_3 , довідку з посольства Республіки Казахстан в Україні, автобіографію.

Рішенням Кам`янець-Подільського відділу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області №00509 від 27.02.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті документів на підставі п.13, п.20 Постанови постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 №317 «Деякі питання визнання особою без громадянства».

Відповідно заява про визнання особою без громадянства через Єдину інформаційно-аналітичну систему управління міграційними процесами (ЄІАС УМП) не була сформована.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо прийняття заяви про визнання особою без громадянства, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" №2235-III від 18.01.2001 р. (далі - Закон №2235-III).

Так, відповідно до положень ст.2, п.2 ст.6, ч.ч.1,5,8 ст.8, ч.6 ст.9 Закону №2235-III, законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків без громадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

В розумінні статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22.09.2011 р. (далі - Закон №3773-VI), особою без громадянства є особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Частиною 22 статті 4 Закону №3773-VІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Положеннями частини 1 статті 6-1 Закону №3773-VI передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, повнолітньою дієздатною особою.

Разом із заявою подається документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві. У разі відсутності в особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, вищезазначених документів за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві.

Тобто, вищевказані норми закріплюють право, а не обов`язок особи подавати зазначені документи.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, має право на співбесіду з уповноваженими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зобов`язана співпрацювати з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, з`являтися на співбесіди, надавати докази для визнання її особою без громадянства.

Згідно із ч. 2 ст. 6-1 Закону №3773-VI, під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, країн або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з країни, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Протягом строку розгляду заяви про визнання особою без громадянства особа вважається такою, яка тимчасово перебуває на території України на законних підставах. Для підтвердження цього особі видається довідка встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про наявність умов для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Залежно від результатів розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про належність особи до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення перевірки належності до громадянства України. Залежно від результатів такої перевірки розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. №317 затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства (далі - Порядок №317), який визначає процедуру визнання особою без громадянства, яка проводиться ДМС з метою встановлення факту неналежності особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, до громадянства будь-якої держави в силу дії її закону.

Відповідно до п.2 Порядку №317 право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Пунктом 4 Порядку №317 заява про визнання особою без громадянства та додані до неї документи подаються заявником або його законним представником особисто територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем проживання особи.

Відповідно до п.13 Порядку №317 у разі виявлення під час приймання документів факту належності заявника до громадянства України або до громадянства іншої держави або виявлення факту, що особа визнана особою без громадянства іншою державою та має документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, та не подає офіційні документи, які свідчать про припинення таких статусів, а також у разі відмови особи, яка не має документів, визначених пунктом 20 цього Порядку, від надання письмової згоди на проведення опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві про визнання особою без громадянства, або у разі відмови особи від надання своїх біометричних даних, параметрів територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує заявника або його законного представника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника або його законного представника відмова надається у письмовій формі.

Суд встановив, що позивач звернувся до Кам`янець-Подільського відділу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області із заявою про визнання його особою без громадянства. Позивач надав до заяви паспорт СРСР VIII- НОМЕР_2 , виданий відділом внутрішніх справ м. Кашина Тверської обл, свідоцтво про народження, військовий квиток, довідку з Чемеровецької селищної ради про місце проживання, виписки із по господарських книг Свіршковецького старостинського округу, паспорт мами ОСОБА_3 , довідку з посольства Республіки Казахстан в Україні, автобіографію.

Рішенням Кам`янець-Подільського відділу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області №00509 від 27.02.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті документів на підставі п.13, п.20 Постанови постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 №317 «Деякі питання визнання особою без громадянства».

Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що в період з 1989 по 1995 рік позивач відбував покарання в м. Твер, рф. В 1995 році позивач втратив паспорт громадянина СРСР, який був виданий в 1984 році. В 1996 році отримав паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року в м. Кашин Тверської обл., рф. Згідно із законодавством рф особа, яка проживала на території рсфср на момент ухвалення закону про громадянство, набувала їх громадянство автоматично (ст.13 Закону "О гражданстве РСФСР" від 28.11.1991 №1948-1). Отже, позивач, на думку відповідача повинен був надати до заяви довідку про неналежність до громадянства російської федерації та довідку з посольства російської федерації про місце попереднього постійного та довгострокового проживання.

Суд зазначає, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наступними Указами продовжено строк дії воєнного стану, який діє станом і на час розгляду цієї справи.

З 23 лютого 2022 року посольство російської федерації в Україні припинило свою роботу в Україні. Прямого, законного і безпечного сполучення з рф Україна також не має. Для тих, хто перебуває в Україні, проблема виникає вже на етапі подання документів до посольства рф - їх неможливо подати дистанційно з території України. Слід також зазначити про ризик бути затриманим/заарештованим при перетині кордону без наявності будь яких паспортних документів.

Таким чином, отримати довідку про неналежність позивача до громадянства рф та довідку з посольства російської федерації про місце попереднього постійного та довгострокового проживання в період дії воєнного стану наразі неможливо, тому що ці обставини від самого позивача не залежать.

Суд наголошує, що згідно пункту 2 стаття 6-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом шести місяців з дня подання заяви про визнання особою без громадянства на підставі всієї наявної інформації і документів приймає рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства. Строк розгляду такої заяви може бути подовжений уповноваженою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, мігрантів, до 12 місяців.

Постанова Кабінету Міністрів України № 317, яка затверджує «Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства» (далі - Порядок), набула чинності 16 квітня 2021 року. Таким чином, особи, недокументовані через відсутність громадянства, мають можливість звернутися до територіальних підрозділів та територіальних органів ДМС із заявою про визнання особою без громадянства.

Так, згідно із п.25 Порядку - у ході перевірки поданих документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС формує матеріали справи у паперовій формі, перевіряє справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у межах своїх повноважень з`ясовує питання щодо наявності чи відсутності підстав для прийняття рішення про визнання особою без громадянства.

Згідно п. 26 Порядку під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу, структурного підрозділу ДМС вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, держав або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї.

У разі коли особою не надані довідки про неналежність до громадянства держав її попереднього постійного та довгострокового проживання та/або з держави, громадянство якої мають члени її сім`ї, працівником територіального органу/ територіального підрозділу ДМС надсилається відповідний запит дипломатичним представництвам або консульським установам (далі - іноземні представництва) цих держав із проханням надати відповідь на запит протягом одного місяця.

Аналізуючи вищенаведене норми законодавства, суд зазначає, що Закон захищає недокументовану особу від вимог, які виконати неможливо:

1. Особа може звернутися із заявою про визнання її особою без громадянства незалежно від наявності законних підстав для проживання в Україні.

2. Тягар доведення того, що особа не перебуває в громадянстві жодної з країн, покладений на ДМС, а не на особу.

Відповідно до Порядку, особа може звернутися за місцем проживання до територіального підрозділу ДМС або до територіального органу ДМС.

Відповідно до п. 41 Порядку Довідка про звернення за визнанням особою без громадянства оформляється відповідно до зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. № 317 Деякі питання визнання особою без громадянства, формується засобами відомчої інформаційної системи ДМС, видається строком на шість місяців та підтверджує тимчасове перебування на законних підставах особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, на території України протягом строку розгляду такої заяви.

Конституція України визначає, що права і свободи людини та їхні гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Також чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У 2013 році Україна приєдналася до Конвенції ООН 1954 року про статус осіб без громадянства, Конвенції ООН 1961 року про скорочення без громадянства та прийняла закон «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у якому закріпила міжнародне визначення особою без громадянства. Документи зобов`язують держав-підписантів забезпечувати визначені громадянські, економічні, майнові, соціальні та інші права осіб без громадянства на своїй територій, а також вимагають дотримуватися певних вимог для зменшення їх кількості на своїй території.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що контролюючим органом не виконано покладеного на нього обов`язку щодо збору інформації про країну або місце попереднього постійного та довгострокового проживання позивача, а також наявність чи відсутність громадянства іншої країни.

Відповідач достеменно не встановив та документально не підтвердив чи дійсно позивач є громадянином російської федерації, не довів, що позивач свідомо надав підроблений документ та повідомив неправдиву інформацію, що впливає на визначення статусу особи. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач є громадянином будь - якої іншої держави.

Отже, при прийнятті спірного рішення відповідачем не було враховано усіх обставин, що мали значення для його прийняття, тому наявні правові підстави для визнання рішення Кам`янець-Подільського відділу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області №00509 від 27.02.2024 про відмову у прийнятті документів, протиправним.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки відповідач ще не ухвалював рішення по суті за заявою позивача, суд, керуючись ст. 245 КАС України, дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2024 про визнання особою без громадянства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати зі сплати судового збору необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кам`янець-Подільського відділу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області №00509 від 27.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у прийнятті документів про визнання особою без громадянства.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2024 про визнання його особою без громадянства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1
Відповідач:Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул. Грушевського, 87,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 37864148)

Головуючий суддя В.К. Блонський