Справа № 200/4724/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року справа №200/4724/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року (головуючий суддя І інстанції Галатіна О.О.), у справі № 200/4724/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , командира 4-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльність, скасування наказу №159 від 01.06.2022 (по стройовій частині), зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , командира 4-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , в якому просить:

- визнати протиправними дії тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 (у період виникнення спірних правовідносин) щодо зняття з усіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 та скасувати наказ №159 від 01.06.2022 (по стройовій частині) в частині, що стосується старшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 (у період виникнення спірних правовідносин) щодо не складання документів відносно переведення старшого лейтенанта ОСОБА_1 у період з 27.02.2022 - 20.06.2022 для виконання військових обов`язків у складі 4-ї стрілецької роти в якості тимчасово виконуючого обов`язки командира 2-го взводу протиправною та зобов`язати командира військової частини скласти наказ (розпорядження), яким зафіксувати інформацію про несення служби старшим лейтенантом ОСОБА_1 в 4-ій стрілецькій роті в якості тимчасово виконуючого обов`язки командира 2-го взводу в період 27.02.2022 - 20.06.2022;

- визнати протиправною бездіяльність тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 (у період виникнення спірних правовідносин) щодо не складання документів відносно переведення старшого лейтенанта ОСОБА_1 у період з 21.06.2022 - 05.08.2022 для виконання військових обов`язків у складі зенитно-ракетпого взводу роти вогневої підтримки протиправною та зобов`язати командира військової частини скласти наказ (розпорядження), яким зафіксувати інформацію про несення служби старшим лейтенантом ОСОБА_1 в зенитно-ракетному взводі роти вогневої підтримки в період 21.06.2022 -05.08.2022;

- визнати протиправною бездіяльність командира 4-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 (у період виникнення спірних правовідносин) щодо не складання документів відносно безпосередньої участі старшого лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період 27.02.2022 - 20.06.2022 та зобов`язати уповноважену посадову особу військової частини НОМЕР_1 на дату ухвалення судового рішення в цій справі скласти документи, передбачені окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29;

- визнати протиправною бездіяльність командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 (у період виникнення спірних правовідносин) щодо не складання документів відносно безпосередньої участі старшого лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період 21.06.2022 - 05.08.2022 та зобов`язати уповноважену посадову особу військової частини НОМЕР_1 на дату ухвалення судового рішення в цій справі скласти документи, передбачені окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену п. І постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в сумі 100 000 в місяць за наступні періоди: травень 2022, червень 2022, липень 2022 , 01.08.2022 - 05.08.2022;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, врахувавши 5 місяців служби у 2022 році;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) щодо невиплати старшому лейтенанту ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік врахувавши 5 місяців служби у 2022 році.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , код НОМЕР_2 , виплатити старшому лейтенанту ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, врахувавши 5 місяців служби у 2022 році.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 200/4724/23 та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування позивач зазначив, що наказ та довідки, на які посилався суд першої інстанції не можуть бути доказами у даній справі, оскільки прийняті після 01.06.2022.

Зазначає, що наказом № 159 від 01.06.2022 не передбачено звільнення з військової служби, спірний наказ має бути скасованим.

Вважає, що спірне рішення не може вважатись обґрунтованим без показань свідків та розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2022 № 35 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення у якості командира 3 мінометного взводу мінометної батареї, та прийнято вважати його таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно рапорту начальника групи персоналу військової частини НОМЕР_1 , згідно якого було виявлено військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період проте підлягають звільненню під час воєнного стану через досягнення граничного віку перебування на військовій службі, серед яких був позивач. На підставі цього та через відсутність рапорту позивача щодо бажання проходити військову службу понад граничний вік перебування на військовій службі, відсутність контракту та з метою недопущення випадків завдання шкоди здоров`ю позивача або його безповоротної втрати, останнього було знято з грошового забезпечення та вилучено з зони виконання бойових завдань з 01.06.2022р., згідно наказу командира оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.06.2022р. №122.

Командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято наказ №159 від 01.06.2022р. щодо зняття з усіх видів забезпечення позивача командира 3 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

05.08.2022р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.08.2022 № 227 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням з військової служби з посади командира 3 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира оперативно - тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.06.2022р. №122 позивач - командир 3 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 не залучався та не брав безпосередню участь для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з 01.06.2022р., що також підтверджується наказом №18 від 30.08.2022р.

Відповідно Довідки ВЧ НОМЕР_1 від 21.12.2023 року № 3643, згідно обліку групи персоналу штабу та командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 у період з 01.05.2022 по 05.08.2022 рапорти (донесення) командира підрозділу про участь старшого лейтенанта ОСОБА_1 у бойових діях у виконанні бойових (спеціальних) завдань не надавались, записи до журналу бойових дій ВЧ НОМЕР_1 не вносились у зв`язку з тим, що останній не залучався та не брав участь у бойових діях та заходах.

Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_1 від 22.12.2023 року №3061 у період з 08.03.2022 по 19.06.2022 на посаду командира 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 призначений старший лейтенант ОСОБА_6 . Останній виконує обов`язки за вказаною посадою і з 20.06.2022 року по теперішній час.

Відповідно доповідної записки від 18.12.2023 року капітан групи персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 клопоче щодо виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення виключно в межах апеляційної скарги та в частині позовних вимог. у задоволені яких відмовлено позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011) передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Як передбачено п.п. а п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби: під час дії воєнного стану за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Наказом №159 від 01.06.2022р. позивача командира 3 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення на підставі п.п. а п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Відтак підстави, визначені п.п. а п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу", відображені в Наказі №159 від 01.06.2022р. в повній мірі, підстав для скасування зазначеного наказу не має.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Відповідно до п.1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Підстави виплати вказаного вище щомісячного додаткового виду грошового забезпечення визначені окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року (надалі - Окреме доручення), яке згідно з п. 13 реалізується з 01.06.2022 року без застосування телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 року № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 року № 248/1217, від 25.03.2022 року № 248/1298, від 18.04.2022 року № 248/1529.

Пунктом 3 Окремого доручення встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів слід здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2 до Окремого доручення) обов`язково передбачено зазначати документи, визначені абзацами 3 аб 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

З аналізу пункту 1 Постанови №168 можна дійти висновку, що передбачена ним додаткова винагорода в розмірі до 100000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру.

Суд наголошує, що з аналізу вищезазначених положень встановлено, що виплата винагороди здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від певних умов: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або безпосередне перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а її розмір залежить від днів участі у таких діях та заходах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що нарахування військовослужбовцям грошового забезпечення та винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану здійснюється відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 на виплату грошового забезпечення та винагороди на період дії військового стану, що надходять до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 .

Як встановлено ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Резюмуючи вказане суд зазначає, що, як визначено ч. 2 ст. 74 КАС України, перебування позивача на певній посаді в порядку переведення, участь позивача у бойових діях, які обумовлюють отримання підвищеної винагороди, не може підтверджуватися нічим іншим, ніж наказами про вчинення таких дій.

Військовою частиною доведено те, що правові підстави визнання позивача, як такого, що перебував у 4-ій стрілецькій роті в якості тимчасово виконуючого обов`язки командира 2-го взводу в період 27.02.2022 - 20.06.2022, а в подальшому в зенитно-ракетному взводі роти вогневої підтримки в період 21.06.2022 -05.08.2022, - відсутні.

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах, відтак, відсутні і правові підстави для нарахування та виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 100000грн. за спірний період.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи позивача про порушення його прав в частині неприйняття судом першої інстанції як належних та допустимих доказів допиту свідків та непроведення відкритого судового засідання в режимі відеоконференції колегія суддів вважає неприйнятними, з огляду на наступне.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що, відповідно до вимог ст.257 КАС України, дана справа є справою незначної складності та розглядається в порядку письмового провадження без виклику сторін. Підстави, передбачені ч.4 ст.257 КАС України, в межах заявлених позовних вимог, відсутні, матеріали справи містять всі докази для її вирішення по суті вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 200/4724/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 200/4724/23 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць