Справа № 160/28371/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить суд:
зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі в третій раз розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 08.09.2021 із зарахуванням періодів з 21.03.1995 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 01.09.2000, з 29.05.2001 по 31.12.2001 до пільгового стажу на підземних роботах за шифром підстави «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п. а-в», який надає право на призначення пенсії незалежно від віку, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим ст.ст.160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 13.11.2023 була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.
23.11.2023 до суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою.
Ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду; поновлено позивачу строк звернення до суду з цією позовною заявою; відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою суду від 28.11.2023 витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
Витребувані судом документи були надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
У рішенні зазначено таке.
Дата звернення за призначенням пенсії 08.09.2021.
Вік заявника на дату звернення - 46 років.
Відповідно до вимог частини 3 статті 114 Закону №1058-ІV працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) за умовами, якщо вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Відповідно до вимог частини 2 статті 114 Закону №1058- ІV пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту (10 років), але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058-ІV: чоловікам - на 1 рік за кожен рік такої роботи.
Тривалість пільгового стажу за розрахунком для визначення права становить 25 років 03 місяці, 16 днів, у тому числі:
пільговий стаж роботи за Списком №1, обчислений відповідно частини 2 статті 114 Закону України №1058 становить 06 років 0 місяців 15 днів;
пільговий стаж на підземних роботах, обчислений відповідно частини 3 статті 114 Закону України №1058 (підземні професії згідно Постанови Кабінету Міністрів від 31.03.1994 №202) становить 19 років 03 місяці 01 день.
За таких обставин, особа має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV за досягнення 50 річного віку з 02.11.2024.
Проте, позивач не погоджується з прийнятим відповідачем рішенням від 19.01.2023, і вказує, що періоди його роботи з 21.03.1995 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 01.09.2000, з 29.05.2001 по 31.12.2001 мають бути зараховані до стажу позивача, як працівника, безпосередньо зайнятого повний робочий день на підземних роботах (не менше 25 років) за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, і мають право на пенсію незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З наведених підстав позивач і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Поряд з цим, статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач-1 відмовив позивачу в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу 25 років. Крім того, що відповідач протиправно не зарахував до страхового та пільгового стажу період з 01.01.2004 по 08.09.2021 через розбіжність прізвища, ім`я, по-батькові в індивідуальній відомості про застраховану особу з паспортом позивача; не зарахував до пільгового стажу період з 21.03.1995 по 01.09.2000, оскільки не надано пільгову довідку, та період з 22.05.2001 по 15.01.2003, оскільки не вказано постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, що діяла під час цього періоду.
Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону №1058, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею відповідних робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
За результатом розгляду справи судом встановлено, що відповідно до записів № 4-6 трудової книжки серії від 04.08.1992 позивач з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 29.07.2014 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті.
Суд констатує, що вказані записи у трудовій книжці не містять неточностей, записи зроблені чітко та без виправлень, засвідчені печатками підприємства, відповідальними працівниками та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.
Відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів до пільгового стажу роботи, відповідач керувався тим, що відсутня пільгова довідка, яка б підтверджувала зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, та роботах з особливо важкими умовами праці та в наданій довідці за період роботи з 22.05.2001 по 15.01.2003 не вказано постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, що діяла на момент зазначеного періоду.
Суд відхиляє зазначені покликання, як підстави правомірності прийняття оскаржуваного рішення, адже за наявності у позивача основного документа трудової книжки, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ньому, відсутні підстави щодо додаткового підтвердження стажу роботи відповідно до постанови КМУ №637.
Відтак суд наголошує, що розглядаємі періоди роботи позивача в трудовій книжці зазначено як відпрацьовані «повний робочий день в шахті», відповідно, мають вичерпні та достатні дані для зарахування таких періодів в якості пільгових.
У рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вказало, що при повторному розгляді заяви від 08.09.2021 ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої у судовому рішенні, про призначення пенсії незалежно від віку, до пільгового стажу роботи, з-поміж іншого, зараховано періоди: з 21.03.1995 по 01.09.2000, з 22.05.2001 по 15.01.2003.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 21.03.1995 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 01.09.2000, з 29.05.2001 по 31.12.2001, як працівника, безпосередньо зайнятого повний робочий день на підземних роботах (не менше 25 років) за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, і мають право на пенсію незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Так, трудова книжка ОСОБА_1 , Серія НОМЕР_1 містить, з-поміж інших, такі записи про роботу позивача (мовою трудової книжки):
Акционерное ощество «Шахтобудівельник»
4) 21.03.1995 переведен электрослесарем подземным третьего разряда с полным рабочим днем в шахте на горный участок №4;
5) 05.02.1996 переведен электрослесарем пятого разряда с полным рабочим днем в шахте;
6) 01.09.2000 уволен по собственному желанию согласно статьи 38 КЗОТ Украины;
Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта Трудівська»
9) 22.05.2001 принят электрослесарем 3 разряда подземным с полным рабочим днем в шахте и направлен на участок ПРТБ;
10) 11.10.2001 переведен электрослесарем 4 разряда подземным с полным рабочим днем в шахте уч.ПРТБ;
11) 10.07.2003 переведен электрослесарем 5 разряда подземным с полным рабочим днем в шахте участка ПРТБ;
15) 29.07.2014 уволен по ст.38 КЗОТ Украины по собственному желанию.
Отже, трудова книжка позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, свідчить про те, що позивач, у тому числі, у спірні періоди з 21.03.1995 по 01.09.2000 та з 29.05.2001 по 31.12.2001 працював електрослюсарем підземним. При цьому, трудова книжка містить записи про те, що у вказані періоди позивач працював повний робочий день у шахті.
Згідно з абзацом першим частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Таким чином, згідно з абзацом першим частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію мають такі категорії осіб:
- працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років; а працівники
- провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року №202 був затверджений Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.
Право на пенсію незалежно від віку, відповідно до вказаної постанови, мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю). Термін такої роботи має складати не менше 25 років.
При цьому, обов`язковою умовою для визначення такого права є, насамперед, характер робіт.
Як установив суд, трудова книжка позивача містить записи про те, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день у шахті.
Враховуючи зазначені вище норми, а також записи трудової книжки позивача, суд зазначає, що періоди роботи позивача з 21.03.1995 по 01.09.2000 та з 29.05.2001 по 31.12.2001 електрослюсарем підземним підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, як такі, що дають йому право на пенсію незалежно від віку як працівнику, безпосередньо зайнятому повний робочий день на підземних роботах, відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року №202.
Як видно з розрахунку стажу позивача (Форма РС-право), відповідачем указані періоди роботи позивача не були зараховані до його стажу, який дає право на пенсію незалежно від віку як працівнику, безпосередньо зайнятому повний робочий день на підземних роботах, відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року №202.
Водночас, інші періоди роботи позивача електрослюсарем підземним, про які є записи у трудовій книжці позивача, зокрема, період з 01.01.2002 по 29.07.2014, відповідач зарахував до стажу позивача, який дає право на пенсію незалежно від віку як працівнику, безпосередньо зайнятому повний робочий день на підземних роботах, відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року №202.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У постанові від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15 Верховний Суд зазначив, що право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.
Таким чином, суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на все викладене вище, суд зазначає, що ефективним способом захисту прав позивача є: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 21.03.1995 по 01.09.2000 та з 29.05.2001 по 31.12.2001 до його пільгового стажу, як такі, що дають йому право на пенсію незалежно від віку як працівнику, безпосередньо зайнятому повний робочий день на підземних роботах, відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року №202; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати періоди роботи з 21.03.1995 по 01.09.2000 та з 29.05.2001 по 31.12.2001 до пільгового стажу ОСОБА_1 , як такі, що дають йому право на пенсію незалежно від віку як працівнику, безпосередньо зайнятому повний робочий день на підземних роботах, відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року №202.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).
З огляду на викладене, а також часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 21.03.1995 по 01.09.2000 та з 29.05.2001 по 31.12.2001 до його пільгового стажу, як такі, що дають йому право на пенсію незалежно від віку як працівнику, безпосередньо зайнятому повний робочий день на підземних роботах, відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року №202.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 84122, ).

Суддя Н.В. Кучугурна