Справа № 334/1058/24
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.04.2024
Справа № 334/1058/24
Провадження № 2-а/334/23/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Рошиян І.В. до Департамента патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі серії ЕНА № 1278098 від 20.01.2024 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі адвоката Рошиян І.В. звернувся до суду з позовом до Департамента патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі серії ЕНА № 1278098 від 20.01.2024 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги, представник позивача зазначає, що згідно фабули оскаржуваної постанови, 20.01.2024 об 12- 38 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по автодорозі М 30 368 км в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 у с. Лукашівка Вінницької області, рухався зі швидкістю 76км/год. при дозволеній швидкості 50км/год, чим перевищив встановлені швидкісні обмеження руху на 26 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Trucam 8446, чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху - порушення швидкісного режиму в населених пунктах. У вказаному працівник поліції вбачав, що є ознаки адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З цих підстав, поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції Поповською Яною Олександрівною, відносно ОСОБА_1 , було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1278098. Вказаною Постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Із прийнятою постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною з огляду на наступне: У постанові ЕНА № 1278098 від 20.01.2024 року відсутня будь яка інформація, яким чином поліцейським визначено, що місце зупинки транспортного засобу є населеним пунктом.

На думку позивача, висновок поліцейського про дію дорожнього знаку 5.49 ПДР на вказаній ділянці дороги є хибним, оскільки схема організації дорожнього руху на вказаній ділянці не вивчалася та в якості доказу не долучалася.

Розгляд постанови про адміністративне правопорушення розглядався поверхнево, оскільки фіксація порушення була об 12 год.38 хв., а о 12 год.41 хв. вже складена постанова. При цьому, реквізит «Роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП та строку оскарження, передбаченого ст. 289 КУпАП» не заповнений, відміток щодо відмови позивача від підпису, засвідчений у передбаченому законом порядку, не містить.

Не ознайомлення з правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, порядком та строком оскарження постанови, свідчать про грубе порушення прав позивача, у тому числі і права на захист, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням усіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами.

Крім того, позивач зауважує, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Лазерний вимірювач швидкості руху Trucam 8446 використовувся так, що поліцейський тримав його в руках. Така природна вібрація приладу Trucam 8446, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Оскаржувана постанова не містить жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. А ручне використання засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 вищевказаного Закону.

За таких обставин позивач вважає, що постанова ЕНА №1278098 від 20.01.2024 року підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2024 року відкрито провадження за адміністративним позовом та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

26.02.2024 року до суду від Департаменту патрульної поліції в особі УПП у Вінницькій області ДПП надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 відповідно до якого, відповідач не визнає позов, вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві відповідач зазначає, що інспектор діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Мтеріалами справи доведено, що під час несення служби у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 (с. Лукашівка) АД М-30 368 км., 20.01.2024 о 12 год. 38 хв. нарядом патрульної поліції зокрема поліцейським роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008446) було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 (сімдесят шість) км/год, при цьому перевищив встановлене збмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 (двадцять шість) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України (фото та відео з приладу TruCam LTI 20/20 додається).

Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшов до водія, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення, щодо винесення інспектором постанови ЕНА № 1278098 від 20.01.2024 відносно ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Обґрунтовуючи позов, представник позивача посилалася на те, що схема організації дорожнього руху на вказаній ділянці дороги не вивчалася; розгляд постанови про адміністративне правопорушення розглядався поверхнево, позивач не був ознайомлений з правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, порядком та строком оскарження постанови, а ручне використання засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 вищевказаного Закону.

При цьому, суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.12.4 ПДР України У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За порушення даного пункту ПДР передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, вищезазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно з частини 3, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови представником Департаменту патрульної поліції надано фото файли, які досліджений судом в порядку ст.220 КАС України. Дні файли підтверджують те, що транспортний засіб Volkswagen Touareg з номерним знаком НОМЕР_1 , у населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 (с. Лукашівка) АД М-30 368 км, 20.01.2024 о 12 год. 38 хв. рухався зі швидкістю 76 (сімдесят шість) км/год, при цьому перевищив встановлене збмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 (двадцять шість) км/год .

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання пгвидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових танспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу =2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості та включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки го-рушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді у разі оскарження факту порушення.

При цьому, правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена у будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час пред`явлення у якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Посилання позивача про відсутність інформації про дію дорожнього знаку 5.49 ПДР на ділянці дороги де його зупинили спростовується також іншими матеріалами справи, а саме: Зідно листа Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, у населеному пункті с.Лукашівка, позначене дорожним знаком 5.49, яке протягується на км 366+594 (ліворуч, праворуч), км 369+189 (ліворуч, праворуч). Знак щодо ведення відео фіксація - 5.76, теж розміщено на відповідній ділянці.

При цьому, дорожній знак 5.76, який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів та сам знак, який інформує про початок населеного пункту, сповіщає про те, що діють вимоги правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах.

За змістом статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд не приймає доводи позивача про те, що відсутні докази того, що швидкість руху виміряна відносно його транспортного засобу та доводи про те, що фіксація швидкості відбулася до знаку населений пункт, оскільки такі доводи спростовані наданими фото та відеофайлами, дослідженими в судовому засіданні.

З наданих доказів вбачається , що автомобіль рухався саме в межах населеного пункту, що також підтверджується безпосередньо фотознімком, здійсненим сертифікованим приладом TruСAM .

Таким чином, факт перевищення позивачем максимальної швидкості є доведеним, а тому є визначальним при застосуванні санкції передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП при порушенні позивачем п.12.4 ПДР України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg з номерним знаком НОМЕР_1 , перевищив швидкість руху допустиму у населеному пункті, а тому постанова про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №1278098 від 20.01.2024 року є правомірною. У діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Інспектор патрульної поліції мав законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обгрунтовану вимогу, щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.77, 121, 256 КУпАП, ст.ст. 160-165, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі адвоката Рошиян І.В. до Департамента патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі серії ЕНА № 1278098 від 20.01.2024 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.Ю.Козлова