Справа № 420/11353/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 12341,35 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 є платником податків у визначенні п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, та станом на дату звернення до суду, згідно довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника податків, має заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 9532,50 грн. та з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 2809,35 грн.

Як зазначає позивач, вищевказана заборгованість виникла згідно податкових повідомлень-рішень: № від 04.03.2019 року про нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 9362,50 грн. та № від 04.03.2019 року про застосування штрафу у сумі 170,00 гривень; № від 04.03.2019 року про нарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 2809,35 гривень.

Позивач вказує, що боржнику відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, направлялась податкова вимога форми «Ф» №30004-51 від 27.03.2019 року.

Проте, відповідачем наявну заборгованість не погашено, що стало підставою звернення до суду з даним позовом в порядку п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України.

22.05.2023 року на виконання вимог ч.4 ст.171 КАС України судом направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про реєстрацію місця проживання відповідача.

25.05.2023 року на адресу суду від Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла відповідь на запит щодо реєстрації місця проживання відповідача, з якої вбачається, що з 03.05.2019 року відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачу копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 30.05.2023 року направлялась за вищевказаною адресою засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням та отримана 13.06.2023 року (а.с. 36).

29.06.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву з додатками.

Відповідно до відзиву відповідачка проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що згідно зі статтею 174 підпункт 174.2.1 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються вартість власності, що дарується членам сім`ї дарувальника першого ступеня споріднення. Пояснює, що її мати - ОСОБА_2 17.01.2017 р. подарувала їй - ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження вказаних обставин надано копію Договору дарування від 17.01.2023 року.

Тобто, відповідачка заперечує щодо оподаткування набутої на підставі договору дарування від 17.01.2017 року власності з підстав, передбачених пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України.

13.07.2023 року позивачем подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив зазначено, що станом на дату подання позову за відповідачем рахувалась податкова заборгованість у загальній сумі 12341,35 гривень, яка станом на 12 липня 2023 року не погашена. Позивач стверджує, що відповідачкою не вживались дії направлені на оскарження винесених податкових повідомлень-рішень, відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, а отже податкові зобов`язання є узгодженими. Отже, заперечення відповідача щодо правомірності та законності податкових повідомлень рішень, згідно яких платнику податків нараховані податкові зобов`язання, не повинні враховуватись при винесенні рішення за результатами розгляду позовної заяви.

28.08.2023 року відповідачем подано заяву з проханням долучити до матеріалів справи Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища відповідачки.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що згідно розрахунку та довідки про податкову заборгованість, складених за підписом податкового керуючого, станом на 22.03.2023 року відповідачка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має заборгованість за платежем 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» у загальному розмірі 9532,00 грн., а також за платежем 11011001 «Військовий збір, що сплачується за результатами декларування» у розмірі 2809,35 грн. (а.с. 6-7), що підтверджується даними інтегрованої картки платника податків (а.с. 8-9).

Зазначена заборгованість виникла за відповідачкою на підставі нарахувань згідно податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Одеській області, а саме:

№ від 04.03.2019 року форми «Р», винесеного на підставі акту перевірки №32/15-32-13-04/ НОМЕР_1 від 09.01.2019 року, яким (актом) встановлені порушення п. 174.3 ст. 174, п. 176.1 ст. 176, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 9532,00 грн., з яких 7490,00 грн. - за податковим зобов`язанням та 1872,50 грн. за штрафними санкціями (на підставі абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України) (а.с. 16);

№ від 04.03.2019 року форми «ПС», винесеного на підставі акту перевірки №32/15-32-13-04/ від 09.01.2019 року, яким (актом) встановлені порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, про застосування штрафних санкцій у сумі 170, 00 грн. за платежем 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України (а.с. 17);

№ від 04.03.2019 року форми «Р», винесеного на підставі акту перевірки №32/15-32-13-04/ від 09.01.2019 року, яким (актом) встановлені порушення п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем 11011001 «Військовий збір, що сплачується за результатами декларування» на 2809,35 грн., з яких 2247,60 грн. за податковим зобов`язанням та 561,75 грн. за штрафними санкціями (на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України) (а.с. 18).

Вказані податкові повідомлення-рішення направлялись рекомендованим листом на податкову адресу платника податків станом на дату їх прийняття, а саме: АДРЕСА_2 .

До суду надано копію зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №358 з позначенням «ППР», яке отримано адресатом 12.03.2019 року (а.с. 21).

Відповідачем не надано до суду та матеріали справи не містять доказів оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному та/або судовому порядку.

Відповідно до корінця податкової вимоги форми «Ф» від 17.03.2019 року №30004-51 (а.с. 10), Головне управління ДПС в Одеській області склало та виставило платнику податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкову вимогу про те, що сума податкового боргу платника податків станом на 26.03.2019 року становить 12341,85 грн. Вказана податкова вимога надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернулася відправнику без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.12).

Доказів оскарження вказаної вимоги матеріали справи не містять.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно п. 54.1, п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент винесення податкових повідомлень-рішень, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

З Акту №32/15-32-13-04/ від 09.01.2019 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання податкового законодавства з питань оподаткування окремих видів доходів платника податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , за період з 01.01.2017 по 31.12.2017» (а.с. 13-15), вбачається, що контролюючим органом під час перевірки встановлено, що:

«Згідно даних податкового розрахунку по формі 1-ДФ поданого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою (податковий розрахунок сум доходу нарахованого на користь платника податків за І квартал 2017 року), платником податків ОСОБА_1 було одержано дохід, отриманий у вигляді спадщини чи дарунку коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення (114 ознака) на загальну суму 149800,00 грн.

Громадянка ОСОБА_1 запрошувалася до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області до декларування.

Платник податків ОСОБА_1 до ГУ ДФС в Одеській області не надала до перевірки документи, що спростовують одержання спадщини чи дарунку коштів, майна, майнових чи немайнових прав від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого ступеня споріднення у 2017 році.

Відповідно до п.п. 174.2.2 пунктом 174.2 стати 174 Податкового кодексу за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 податкового Кодексу, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступня споріднення, ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу нарахованого як доходи в інших випадках, прямо визначених відповідними нормами цього розділу.

Також об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (пп. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу), зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору становить 1,5 відсотків об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Таким чином, відповідно до п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України платником податків ОСОБА_1 не надано до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію про майновий стан і доходи, за 2017 рік.

В порушення пп. 164.2.10. п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України платником податків ОСОБА_1 не включено до загального річного оподаткування дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна, в результаті чого в порушення п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України платником податку занижено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, у сумі 7490,0 грн.

В порушення пп.1.2, п. 1.4, п.1.5, пп.1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX, ст. 163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.п.168.1.1 п.168.1, п.168.4 ст. 168, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, п. 176.2 ст. 176 , п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України занижено військового збору у розмірі 2247,00 грн.».

На підставі висновків акту перевірки №32/15-32-13-04/ НОМЕР_1 від 09.01.2019 року ГУ ДФС в Одеській області винесені податкові повідомлення-рішення від 04.03.2019 року №, №, №.

Підставою звернення ГУ ДПС в Одеській області до суду з даним позовом про стягнення з фізичної особи платника-податків ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 12341,35 грн. стали вищевказані податкові повідомлення-рішення від 04.03.2019 року №, №, №.

Водночас, суд вважає необхідним зазначити, що правомірність податкових повідомлень-рішень від 04.03.2019 року №, №, №, прийнятих на підставі акту перевірки №32/15-32-13-04/ НОМЕР_1 від 09.01.2019 року, не є предметом судового розгляду у даній справі.

У відповідності з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Позивачем до матеріалів справи надано докази надіслання податкових повідомлень-рішень на адресу платника податків рекомендованим листом (а.с. 21),

При цьому, згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області на запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідачки, з 03.05.2019 року відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, адреса реєстрації місця проживання відповідачки змінилась вже після виникнення спірних правовідносин.

Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, відповідач до суду не надала, з матеріалів справи судом також не встановлено доказів їх оскарження та скасування.

Отже, на час звернення до суду, вказані податкові повідомлення-рішення є чинними та вважаються узгодженими.

У відзиві відповідачка заперечує щодо оподаткування набутої на підставі договору дарування від 17.01.2017 року власності з підстав, передбачених пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України.

Однак, у межах розгляду даної справи вказані обставини не входять до предмета доказування.

Усталеною є практика Верховного Суду (зокрема, але не виключно постанови від 13 лютого 2018 року у справі №826/18379/14, від 19 лютого 2019 року у справі №807/495/17, від 3 лютого 2022 року у справі №560/4343/19, від 14 лютого 2022 року у справі №826/9711/17 при їх системному аналізі) про те, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати податкового боргу в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При вирішенні позову про стягнення податкового боргу у відповідний спосіб здійснюється перевірка дотримання контролюючим органом вимог, передбачених Податковим кодексом України, які надають право контролюючому органу звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Отже, положеннями пунктів 95.1 - 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу.

Так, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Аналогічне застосування цих норм права відбулося у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 810/2533/16, від 19 лютого 2019 року у справі № 818/1117/16, від 4 березня 2019 року у справі №2а-6053/11/1070, від 25 лютого 2020 року у справі №1340/5767/18, від 14 лютого 2022 року у справі №826/9711/17, від 27 жовтня 2022 рок № 240/9395/20.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом відповідачу направлялась податкова вимога форми «Ф» від 17.03.2019 року №30004-51 (а.с. 10) на суму податкового боргу 12341,85 грн.

Вказана вимога направлялась на податкову адресу платника податків, чинну на дату направлення ( АДРЕСА_2 ), рекомендованим листом.

Проте відповідно до наявних в матеріалах справи копій поштового конверту та Довідки форми № 20, складеної уповноваженою особою відділення потового зв`язку ПАТ Укрпошта, поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою: за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 12).

Станом на час розгляду справи доказів оскарження зазначеної податкової вимоги, її відкликання або виконання до суду не надано.

Стаття 42 Податкового кодексу України регулює порядок листування платників податків та контролюючих органів (далі у редакції, чинній на момент направлення відповідачу податкової вимоги).

Згідно пунктів 42.1, 42.2, 42.3, 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, аналіз податкового законодавства свідчить про те, що податкова вимога повинна бути надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням, що й було виконано контролюючим органом у спірних правовідносинах.

З урахуванням приписів пунктів 42.1, 42.2, 42.3, 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України, суд виходить із того, що податкову вимогу надіслано відповідачеві в порядку, встановленому податковим законодавством, що, серед іншого, свідчить про дотримання позивачем умов звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності з пп. 16.1.1, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У межах спірних у цій справі правовідносин, суд робить висновок, що дотримання контролюючим органом вимог пункту 59.1 статті 59 та пунктів 95.1-95.2 статті 95 Податкового кодексу України характеризується сукупністю таких обставин, які мали місце на момент звернення до суду з позовом, що відбулося у травні 2023 року:

1) наявність у відповідача податкового боргу, який не сплачений у добровільному порядку;

2) виконання контролюючим органом обов`язку щодо направлення (вручення) податкової вимоги;

3) після направлення (вручення) податкової вимоги сплинуло 60 днів;

4) до моменту звернення до суду з позовом податкова вимога була чинною (у судовому порядку не скасована, контролюючим органом не відкликана);

5) існування податкового боргу з моменту направлення податкової вимоги не припинялось.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено існування у відповідача податкового боргу у розмірі 12341,35 грн., доказів самостійної його сплати відповідачем до суду не надано, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 41.4 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що позивач був звільнений від оплати судового збору та інших витрат в порядку ч. 2 ст. 139 КАС України ним не заявлено, розподіл судових витрат на його користь не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 243-246, 262, 293 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості 12341,35 грн., а саме:

з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 9 532 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UА 0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ м. Одеса/11010500;

з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 2 809 грн. 35 коп. на бюджетний рахунок UА0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 11011001, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ м. Одеса /11011001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів