Справа № 520/2673/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року № 520/2673/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС;

- зобов`язати керівництво НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, а саме:

- за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, за 40 календарних днів. Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити грошову компенсацію;

- за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік, за 17 календарних днів. Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити грошову компенсацію;

- за невикористану додаткову відпустку за 126 календарних днів, яка надається учасникам бойових дій, відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки не надавалась;

- одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення за 16 повних календарних років військової служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити;

- надбавки за особливості проходження служби за період з 01 грудня по 13 грудня 2023 року, у розмірі 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

- премії в розмірі 525 відсотків від посадового окладу;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, подати в установлений судом строк, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення (ст. 382 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) в частині позовних вимог про зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, а саме: одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення за 16 повних календарних років військової служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» залишено без розгляду.

Відповідач, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ), подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 25.03.2021 по 29.07.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за номером № 726-ОС від 13.12.2023 року позивача виключено з особового складу.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, а саме: за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, за 40 календарних днів. Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік, за 17 календарних днів, відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити грошову компенсацію, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.18 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Щорічна основна відпустка, зазначена в абзаці першому цього пункту, надається протягом календарного року частинами не більше 15 календарних днів, за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Так, позивачу була виплачена грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 40 днів 2022 року у сумі 34804,00 грн. та за 17 днів 2023 року у сумі 14791,70 грн., що підтверджується кінцевим розрахунком при звільненні №67 від 14.12.2023 ОСОБА_1 та архівними відомостями.

Таким чином, суд вважає, що у вказаній частині спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, а саме за невикористану додаткову відпустку за 126 календарних днів, яка надається учасникам бойових дій, відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки не надавалась, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту - Закон України № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Так, позивачу була виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку за 126 календарних днів, яка надається учасникам бойових дій у сумі 109632,60 грн.

Таким чином, суд вважає, що у вказаній частині спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС та зобов`язання керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошових компенсації згідно наказу про звільнення від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС, а саме надбавки за особливості проходження служби за період з 01 грудня по 13 грудня 2023 року, у розмірі 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 525 відсотків від посадового окладу, суд зазначає наступне.

Так, згідно наказу начальника до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) від 13 грудня 2023 року за № 726-ОС визначено, що позивач гідний виплати за період з 01 грудня по 13 грудня 2023 року надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років і премії в розмірі 525 відсотків від посадового окладу.

Відповідачем виплачено позивачу надбавку за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, тобто 1367,10+427,74+717,94*50%=1256,39 грн.

Також, відповідачем виплачено позивачу премії у розмірі 525 відсотків від посадового окладу, а саме 1367,10*525%=7177,27 (премія та додаткова премія).

Вищевказані обставини підтверджуються архівною відомістю №1 за період з січня 2023 р. по грудень 2023 р.

Отже, суд вважає, що у вказаній частині спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.