Справа № 620/13766/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Кобаля М.І., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову йому у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 29.09.1983 по 06.12.2001.

З 17.07.2019 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №498085 від 10.09.2019, інвалідність встановлена на строк до 01.10.2020 (а.с.7).

З 01.10.2020 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 874411 від 12.11.2020 (а.с.8).

Позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності, причина втрати професійної працездатності - захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виданою обласною МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи Чернігівської обласної ради серії 12 ААА №039387 від 03.12.2020 (підстава - акт огляду МСЕК № 1334) (а.с.11).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у справі №620/14452/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 та поданих ним документів стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової позиції наданої судом у рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В свою чергу, на виконання вказаного вище рішення суду за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2021 і доданих до неї документів та висновку УПО в Чернігівській області від 25.06.2021 МВС України прийнято рішення відмовити в призначенні заявнику одноразової грошової допомоги № 725/01/15-2023 від 20.02.2023, у зв`язку з установленням третьої групи інвалідності з огляду на невідповідність надісланих документів вимогам законодавства, зокрема: відмітка органу внутрішніх справ на заяві ОСОБА_1 від 08.06.2021 не відповідає формі, передбаченій додатком до Порядку; висновок УПО в Чернігівській області від 25.06.2021 не відповідає відмітці органу внутрішніх справ на заяві ОСОБА_1 від 08.06.2021 в частині зазначення дати звільнення заявника із служби; відсутня довідка про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках у зв`язку з установленням заявнику третьої групи інвалідності із 17.07.2019; копії довідок до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 від 10.09.2019 №498085 про первинний огляд та від 12.11.2020 №874411 про повторний огляд не завірено належним чином; не надано інформацію про наявність або відсутність установлення заявнику протягом тривалого часу з дати звільнення із служби (06.12.2001) ступеня втрати професійної працездатності без установлення інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, що унеможливлює проведення перевірки на відповідність надісланих документів умовам пункту 4 Порядку (а.с.58-60).

Листом від 24.05.2023 №1390/43/45/01-2023 Управління поліції охорони в Чернігівській області проінформувало позивача, що комісія МВС у своєму листі від 20.04.2023 № 24190/49-5680-2023 повідомила, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у справі №620/14452/21 повторно розглянуто надіслані матеріали та за результатами розгляду прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.14-15).

Вважаючи прийняте рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

За приписами статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Своєю чергою, згідно з пунктом 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Водночас пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII Закон №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

За змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №464/5571/16-а, від 21.06.2018 у справі №822/31/18, від 28.08.2018 №804/6297/17, від 06.03.2019 у справі №822/163/18, від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17, від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом й стосовно колишніх працівників міліції, в тому числі і Управління поліції охорони, яким встановлено інвалідність після набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), тобто після 07 листопада 2015 (постанови 02.03.2021 у справі №П/811/978/16, 20 травня 2019 у справі №295/3198/18).

Відтак, за колишніми працівниками міліції, в тому числі і Управління поліції охорони, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Законом №565-XII та Порядку №850.

Вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні та виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку №850, за змістом якого призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Пунктами 8, 9 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 означеного Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п.11 Порядку №850).

Таким чином враховуючи перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні та виплаті спірної грошової допомоги, наведених у пункті 14 Порядку №850, оскаржуване рішення МВС України № 725/01/15-2023 від 20.02.2023 про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки вказаною нормою не встановлено такої підстави для відмови у призначенні та виплаті спірної грошової допомоги, як невідповідність надісланих документів вимогам законодавства, зокрема відмітка органу внутрішніх справ на заяві ОСОБА_1 від 08.06.2021 не відповідає формі, передбаченій додатком до вищевказаного Порядку. Крім того, висновок УПО в Чернігівській області від 25.06.2021 не відповідає відмітці органу внутрішніх справ на заяві ОСОБА_1 від 08.06.2021 в частині зазначення дати звільнення заявника із служби; відсутня довідка про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках у зв`язку із встановленням заявнику третьої групи інвалідності із 17.07.2019; копії довідок до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 від 10.09.2019 №498085 про первинний огляд та від 12.11.2020 №874411 про повторний огляд не завірено належним чином; не надано інформацію про наявність або відсутність встановлення заявнику протягом тривалого часу з дати звільнення із служби (06.12.2001) ступеня втрати професійної працездатності без установлення інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, що унеможливлює проведення перевірки на відповідність надісланих документів умовам пункту 4 Порядку.

Так, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що відмітка органу внутрішніх справ на заяві ОСОБА_1 від 08.06.2021 не відповідає формі, передбаченій додатком до Порядку; висновок УПО в Чернігівській області від 25.06.2021 не відповідає відмітці органу внутрішніх справ на заяві ОСОБА_1 від 08.06.2021 в частині зазначення дати звільнення заявника із служби; копії довідок до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 від 10.09.2019 №498085 про первинний огляд та від 12.11.2020 №874411 про повторний огляд не завірено належним чином, не приймаються судом до уваги, оскільки не можуть нівелювати факт отримання позивачем захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та позбавляти особу права на належне отримання спірної грошової допомоги з урахуванням отриманого ним захворювання, а відмова в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності порушує принцип рівності всіх громадян перед законом.

Також матеріали справи містять докази щодо встановлення позивачу ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (а.с.11).

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до норм п. 8, 9 Порядку №850 МВС України лише уповноважено приймати рішення про призначення або відмову у виплаті грошової допомоги і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 6 і 7, органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції для проведення виплати.

Тобто на МВС України покладено обов`язок лише щодо прийняття рішення, а не сплачувати відповідну грошову допомогу.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача №725/01/15-2023 від 20.02.2023 про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням третьої групи інвалідності та зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу грошової допомоги у зв`язку з установленням третьої групи інвалідності.

Водночас, позовні вимоги а частині зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки МВС України, у відповідності до законодавства України, уповноважено лише приймати рішення про призначення або відмову у виплаті грошової допомоги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя М.І.Кобаль

суддя В.В.Файдюк