Справа № 160/25098/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить суд:
Ухвалою суду від 09.10.2023 (суддя Верба І.О.) позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання клопотання про поновлення строків звернення до суду із відповідним обґрунтуванням причин пропущення таких строків та наданням підтверджуючих документів, за наявності.
18.10.2023 на адресу суду надійшла заява позивача про поновлення процесуального строку на подання позову.
Цією ж ухвалою витребувано у відповідача усі матеріали на проведення перевірки (у тому числі наказ, повідомлення, тощо); усі складені та використані під час перевірки документи/матеріали.
07.11.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась з 28.09.2022 по 07.10.2022. Наказ на проведення перевірки від 27.09.2022 №2707-п прийнято на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Отже, у наказі відображено юридичну підставу для призначення фактичної перевірки. Крім того, підставою для призначення фактичної перевірки позивача стала інформація, викладена у листі ДПС України від 02.08.2022 №8236/7/99-00-07-02-07. За таких обставин, доводи позивача про порушення відповідачем вимог статті 81 ПК України безпідставні. До того ж, після ознайомлення з наказом та направленнями продавець ОСОБА_2 відмовилась від підпису у направленні та отриманні наказу, про що складено акт відмови від підпису від 28.09.2022 №000586/1. Оскільки за результатами фактичної перевірки встановлено порушення вимог Закону №481/95-ВР, №265/95-ВР та Податкового кодексу України, було складено акт перевірки. Однак, від отримання акту продавець також відмовилась, про що складено акт від 07.10.2022 №000163/2. Копія акту надіслано позивачу на податкову адресу, однак конверт повернувся поштою за закінченням терміну зберігання. Щодо виявлених порушень, відповідачем зазначено, що під час перевірки встановлено реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими від мінімально-роздрібних цін на алкогольні напої, продаж тютюнових виробів за цінами, вищими від мінімальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником або імпортером таких тютюнових виробів, зберігання, транспортування, реалізація фальсифікованих тютюнових виробів чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, проведення розрахунків операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів. В ході перевірки не надано документів щодо обліку товарних запасів. Необлікований товар позивача за місцем реалізації підтверджується описом алкогольних та тютюнових виробів, підпис у якому власноруч поставила продавець ОСОБА_2 . Окрім цього, в ході фактичної перевірки встановлено проведення розрахункових операцій без застосування РРО, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа на суму 341,00грн. Також в ході фактичної перевірки продавцю ОСОБА_2 було вручено письмову вимогу про надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Однак документи у визначений вимогою термін не надано. Відповідальність за таке передбачена п.121.1 ст.121 ПК України. За таких обставин, порушення, викладені в акті перевірки, у повному обсязі є доведеними контролюючим органом, тому оспорювані рішення є законними та обґрунтованими, відповідач при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому відсутні підстави для їх скасування.
До відзиву надано витребувані докази.
09.11.2023 відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
Цією ж ухвалою суду роз`яснено учасникам справи, що розгляд справи починається спочатку, зважаючи на що, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали (в разі необхідності), а позивачу відповіді на відзив протягом п`яти днів з отримання відзиву.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.
19.12.2023 відповідачем подано відзив за змістом, аналогічний поданому до суду 07.11.2023.
19.12.2023 відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. В обґрунтування клопотання відповідачем зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом, при цьому не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин несвоєчасного вчинення процесуальних дій, тобто звернення до суду. Копії оскаржуваних податкових повідомлень-рішень були направлені позивачу засобами поштового зв`язку на податкову адресу та конверт з вмістом вказаного відправлення повернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області за закінченням терміну зберігання 08.02.2023. В силу положень п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається врученим позивачу. Відповідно до єдиної системи інформаційно-телекомунікаційної системи Електронний суд позов поданий 02.10.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку.
Розглянувши подане відповідачем клопотання, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
За змістом частини 1, абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд наголосив, що при обчисленні шестимісячного строку звернення до суду у подібних справах, суди повинні звертати особливу увагу на момент початку перебігу цього строку і в кожній конкретній справі порушувати питання про наявність/відсутність підстав вважати його пропущеним, а так само наявність/відсутність підстав вважати такий строк пропущеним з поважних причин.
Як з матеріалів справи вбачається, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були направлені позивачу засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_2 , однак конверт з вмістом поштового відправлення повернувся Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області за закінченням терміну зберігання 08.02.2023.
Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 ПК України).
Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (пункт 45.2 статті 45 ПК України).
З огляду на викладене, враховуючи, що податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються у справі, надіслані позивачу на адресу, що збігається з податковою адресою, згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань, однак фактично не отримані позивачем, оскільки конверт повернувся 08.02.2023 відправнику (контролюючому органу), суд погоджується з відповідачем, податкові повідомлення-рішення є належним чином врученими позивачу 08.02.2023, відтак визначений частиною другою статті 122 КАС України строк на звернення до суду із цим позовом до 09.08.2023, водночас позивач звернувся до суду 02.10.2023.
Усталеною є практика Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено, поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх у сукупності.
Враховуючи викладене, суд також зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду питання не припинив свою дію.
В силу положень частини першої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів.
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
27.09.2022 В.о. Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Мариною Твєрдохлєб, керуючись ст.19-1, ст. 20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст. 75, на підставі п.п.80.2.2, п.п. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, прийнято наказ №2707-п від 27.09.2022 провести з 28.09.2022 тривалістю не більше 10 діб фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_3 , з питань дотримання норм законодавства, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); період діяльності, що буде перевірятись: згідно із ст.102 Податкового кодексу України.
28.09.2022 на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.09.2022 року № 2707-п та направлень на перевірку №3564 від 27.09.2022 та №3565 від 27.09.2022 посадовими особами контролюючого органу розпочато проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за адресою господарської одиниці магазину-кафетерію, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
В акті зазначено, що перевірка здійснена у присутності продавця суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .
У зв`язку із відмовою від підпису у направленнях Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт відмови від 28.09.2022 № 000586/1.
Контролюючим органом в ході перевірки сформовано ФОП ОСОБА_1 письмову вимогу про надання платником документів за перевіряємий період з 01.01.2020 по 28.09.2022, а саме: книги обліку розрахункових операцій, касові книги, первинні касові документи, накази (розпорядження), розрахунки навстановлення лімітів залишку готівки в касі, журнал обліку прибуткових та видаткових касових ордерів, звіти про використання коштів (авансові звіти), документи щодо обліку товарних записів у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку, первинні документи на прибуття товарно-матеріальних цінностей, картки обліку стаціонарних приміщень, реєстраційні посвідчення РРО, справка про опломбування РРО, довідки на книги обліку розрахункових операцій, розрахункові книжки, контрольні стрічки РРО, документи на повернення товару та грошей, пояснення по помилково проведеним розрахункам в РРО, виписки банків, договори на обслуговування РРО з сервісними центрами, ліцензії, діючі та попередня, додатки до ліцензій, договір оренди або права власності, довідка про потужність, накладні на прибуття ТНЦ (алкогольні напої, тютюнові вироби) та ТТН.
Згідно із письмовою вимогою документи необхідно було надати до 03.10.2022, письмову вимогу отримано продавцем ОСОБА_2 - 28.09.2022.
В ході фактичної перевірки проведено контрольну розрахункову операцію (купівля пачки цигарок «Комплімент» за ціною 45,00грн. та горілки «Неміров» 0,5л за ціною 115,00грн. на загальну суму 160,00грн.).
-порушення використання режиму попереднього програмування в частині зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних груп товарів, а саме: 01.09.2020 о 18:15:58, чек №1666 продано «Пиво розливне Мик.900» 1 літр за ціною 72,00 грн. без зазначення 10-значного коду УКТ ЗЕД;
-роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на алкогольні напої, а саме: 16.11.2019 о 17:16:14, чек №1031 продано «Коньяк Грузія 3*» 0,5 л. за ціною 125,00 грн. 1 пляшка;
-роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимально-роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами товарів, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а саме: продаж на вітрині сигарет «Ротманс» за ціною 65,00 грн., ціна на пачці 51,43 грн.;
-зберігання, транспортування з метою реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразку, а саме: в продажу сигарети «Комплімент» за ціною 45,00 грн. (1 пачка в кількості 5 пачок);
-встановлено продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності суб`єктом господарювання статусу громадського харчування;
-ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;
-встановлено наявність 1 особи без належного оформлення, яка допущена до роботи, а саме: продавець ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проводила розрахункову операцію з продажу сигарет та алкогольних напоїв в сумі 160,00 грн., де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході перевірки відібрані пояснення продавця ОСОБА_2 , в якому вона пояснила, що при продажі сигарет «Комплімент» за ціною 45грн. і горілки «Неміров» за ціною 115грн. на загальну суму 160,00грн. вона не видала чек через неуважність. На пачці сигарет ціна відсутня, акцизна марка акцизного збору також. В магазині продається горілка на розлив 0,100гр. за ціною 18 грн. На вітрині знаходилась пачка сигарет «Ротманс» за ціною 65грн., ціна на пачці 51,43грн.
За висновками акту від 10.10.2022 №1901/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 встановлено такі порушення: п.1, 2, 11, 12 ст.3 розділу ІІ Закону України від 06.07.1995 №265/95ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ст.11-1, ст. 15-3, ч.12 ст.18 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; п.85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України; ст.20, 21, 22, 23, 24 Кодексу законів про працю України; постанови КМУ від 30.10.2008р. №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».
У зв`язку із відмовою від писання акту Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт відмови від ознайомлення та підписання акту фактичної перевірки від 07.10.2022 №000586/2.
Копії податкових повідомлень-рішень були направлені позивачу засобами поштового зв`язку на податкову адресу, однак конверт з вмістом вказаного відправлення повернувся Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області за закінченням терміну зберігання 08.02.2023.
Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час спірних відносин).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до положень підпунктів 19-1.1.13. - 19-1.1.20 пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; забезпечують контроль за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями, пачках (упаковках) тютюнових виробів, ємностях (упаковках) з рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, під час їх транспортування, зберігання і реалізації; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
За змістом підпунктів 20.1.10., 20.1.11., 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 ПК визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (пункт 80.2 статті 80 ПК України).
Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (пункт 80.4 статті 80 ПК України).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Так, згідно із абзацами 1-4 пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При цьому, абзац 5 пункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
За змістом абзаців 7-8 підпункту 81.1 статті 81 ПК України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Судом встановлено, що в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Зазначеними пунктами передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1 статті 86 ПК України).
За змістом пунктів 86.5, 86.6 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
За змістом підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Таким чином, нормами Податкового кодексу України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для про проведення перевірки.
У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
Обґрунтовуючи протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень, позивач зазначає про допущення відповідачем процедурних порушень під час проведення фактичної перевірки, що виразились у проведенні перевірки за відсутності правових підстав, оскільки у наказі про призначення перевірки не вказано конкретної інформації щодо порушення платником податкового законодавства та відсутні конкретні підстави її призначення, що перевірка здійснена за відсутності повноважень контролюючих органів здійснювати фактичну перевірку з питань дотримання вимог Закону №265/95-ВР під час дії мораторію, запровадженого у зв`язку із карантином, та за відсутності належного повідомлення позивача про проведення фактичної перевірки, у зв`язку із чим він був відсутнім під час перевірки та позбавлений права особисто надати свої пояснення та передати контролюючим необхідні документи.
Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.
Суд зазначає, що фактична перевірка може бути проведена на підставі наказу контролюючого органу про проведення перевірки у разі отримання інформації від державних органів, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства.
У спірному випадку наказ про проведення фактичної перевірки позивача містить посилання на підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:
- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
При цьому, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу з обов`язковим, однак, дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.04.2023 у справі №520/3328/2020, який враховується судом в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України.
З таких обставин, доводи позивача про те, що фактичну перевірку проведено за відсутності правових підстав не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
Щодо доводів позивача про те, що перевірку проведено за неналежного повідомлення про проведення фактичної перевірки.
Суд звертає увагу, що особливість фактичних перевірок та їх відмінність від усіх інших перевірок, які проводяться податковими органами, полягає у тому, що при їх проведенні перевіряються не бухгалтерські документи, а правильність фактичних дій (фактичного стану речей) суб`єкта підприємницької діяльності. Тому така перевірка проводиться не за місцем розташування платника податку (місцем розташування органу управління), а саме за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
При цьому, за змістом положень пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Як вбачається з матеріалів справи, фактична перевірка господарської одиниці магазина-кафетерія за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), була здійснена у період з 28.09.2022 по 07.10.2022 на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.09.2022 року № 2707-п та направлень на перевірку №3564 від 27.09.2022 та №3565 від 27.09.2022 у присутності продавця суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 гр. ОСОБА_2 , про що є відмітка в акті фактичної перевірки та що не заперечується позивачем.
При цьому, за змістом пункту 81.1 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови, і у такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
У спірному випадку, внаслідок відмови у вчиненні підпису в направленнях на перевірку, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було складено акт від 28.09.2022 № 000586/1 відмови від підпису у направленні та розпочато перевірку, що цілком узгоджується з наведеними приписами ПК України.
Крім того, 28.09.2022 продавцю гр. ОСОБА_2 була вручена письмова вимога до ФОП ОСОБА_1 щодо надання до 03.10.2022 переліку необхідних до перевірки документів, в якій відображені відомості про підстави проведення перевірки та її строки. Однак, доказів того, що позивач скористався своїм правом та надав на вимогу контролюючих органів переліку наведених у письмовій вимозі документів матеріали справи не містять.
Більш того, після складання акту фактичної перевірки, в якому також відображені відомості про підстави проведення перевірки, його було надано для ознайомлення та підписання продавцю суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , про що є відмітка в акті фактичної перевірки та що не заперечується позивачем, яка відмовилась від підпису в ньому, про що також було складено відповідний акт, та відмовилась отримати примірник акту і такі обставини зумовили направлення акту перевірки засобами поштового зв`язку на податкову адресу позивача. Однак, як підтверджено матеріалами справи, поштове відправлення не отримано позивачем через те, що повернуто поштою за закінченням терміну зберігання.
За встановлених обставин, доводи позивача про те, що він неналежним чином повідомлений про фактичну перевірку, був позбавлений права подавати пояснення та необхідні документи, безпідставні та спростовуються матеріалами справи.
На переконання суду, платник податків повинен добросовісно користуватися своїми правами та обов`язками, в іншому випадку, зловживання своїми правами, ігноруючи обов`язки платників податків, вимоги контролюючих органів, уникаючи від отримання поштових відправлень від контролюючих органів, що є нічим іншим як намагання у такий спосіб перешкодити виконанню податкового контролю та, як наслідок, уникати відповідальності за порушення податкового законодавства.
При цьому, суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідач не мав повноважень у період дії карантину на дослідження у ході проведення фактичної перевірки питань щодо дотримання вимог Закону №265/95-ВР, оскільки обґрунтування позивача з цього приводу ґрунтуються на пункті 52-2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, дія якого зупинена на період дії воєнного, надзвичайного стану.
Поряд з цим, Законом України №2260-ІХ від 12.05.2022 внесено зміни до ПК України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі Закон №2260-ІХ).
Згідно із абзацом першим пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції Закону №2260-ІХ) установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Підпунктом 69.2. підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції Закону №2260-ІХ) визначено, що податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: а) камеральних перевірок; б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; в) фактичних перевірок.
Отже, з урахуванням викладених положень Податкового кодексу (в редакції Закону №2260-ІХ) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім, зокрема, фактичних перевірок.
За таких обставин, наведені позивачем обставини щодо процедурних порушень контролюючим органом проведення фактичної перевірки є безпідставними.
Щодо суті виявлених податковим органом порушень, суд зазначає наступне.
З акту вбачається, що в ході фактичної перевірки встановлено декілька порушень.
Щодо порушення статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95-ВР).
В абзаці першому преамбули Закону №481/95-ВР зазначено, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.
Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
Роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.
Місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.
Відповідно до статті 15-3 Закону №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Законом України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продукті» №771/97-ВР від 23.12.1997 (далі Закон №771/97-ВР), який регулює відносини між органами виконавчої влади, операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї, визначено, що заклад громадського харчування - ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад незалежно від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам (стаття 1).
Згідно зі статтею 25 Закону №771/97-ВР державній реєстрації підлягають потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу.
Державна реєстрація потужностей здійснюється компетентним органом шляхом внесення відповідної інформації до реєстру на безоплатній основі. Потужностям у реєстрі присвоюється особистий реєстраційний номер.
Не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку роботи потужності оператор ринку зобов`язаний подати (надіслати) до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності.
Рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації приймається протягом 10 календарних днів після отримання відповідної заяви оператора ринку. Копія рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації надається (надсилається) оператору ринку протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Оператор ринку має право розпочати експлуатацію потужності за принципом мовчазної згоди, якщо протягом 15 робочих днів після подання ним заяви про державну реєстрацію потужності територіальний орган компетентного органу не прийняв рішення про відмову у державній реєстрації потужності або не надав копії такого рішення оператору ринку.

Оператор ринку зобов`язаний протягом 10 робочих днів повідомляти територіальний орган компетентного органу про зміни у своїй діяльності, що зумовлюють необхідність внесення змін до відомостей державного реєстру потужностей операторів ринку, а також про припинення використання потужності.

Центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, затверджує порядок проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №39 від 10.02.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2016 за №382/28512, затверджено Порядок проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам (далі Порядок №39).

Відповідно розділу І Порядку №39 він визначає процедуру державної реєстрації потужностей, які використовуються на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів та не потребують отримання експлуатаційного дозволу, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам. У цьому порядку терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про основні принципи та вимоги до безпечності 1 а якості харчових продуктів». Оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку), який провадить діяльність, що відповідно до вимог Закону не вимагає отримання експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, яка використовується на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів, відповідно до цього Порядку. Державній реєстрації підлягає кожна окрема потужність оператора ринку, в тому числі транспортний засіб, що використовується як потужність з реалізації харчових продуктів кінцевим споживачам.

З огляду на викладене, у разі відсутності у відповідного магазина статусу суб`єкта господарювання громадського харчування у розумінні статті 15-3 Закону № 481-95-ВР суб`єкт господарювання не має права здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Відповідно до абзацу 14 частини другої статті 17 Закону 481/95-ВР за порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції на суму 6800,00грн.

У ході фактичної перевірки встановлено продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності суб`єктом господарювання статусу громадського харчування.

Доводи позивача про те, що відповідачем не доведено факт продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці не враховується судом, оскільки згідно із поясненнями продавця магазину за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 - гр. ОСОБА_2 від 28.09.2022, відібраними в ході перевірки, в магазині продається горілка на розлив 0,100гр. за ціною 18 грн.

При цьому, позивачем не заперечено тої обставини, що гр. ОСОБА_2 28.09.2022 була продавцем в його магазині.

Правових підстав для неврахування судом пояснень продавця магазину щодо обставин продажу алкогольних напоїв на розлив на місці, виявленого в ході перевірки, позивачем не наведено.

За таких обставин, суд погоджується з висновком відповідача про порушення позивачем статті 15-3 Закону №481/95-ВР, тому застосування фінансових санкцій в цій частині є правомірним.

Щодо порушення частини 12 статті 18 Закону №481/95-ВР.

За змістом абзацу 30 статті 1 Закону №481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Відповідно до статті 18 Закону №481/95 передбачено надання Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Кабінет Міністрів України постановою від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі Постанова №957) установив розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Згідно із додатком до Постанови №957, за кодом виробів згідно з УКТЗЕД 2208 20 коньяк (бренді) три зірки мінімальна ціна за 1 літр 100 відсоткового спирту оптово-відпускна становить 412,5грн., мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту становить 641,6грн.

У ході фактичної перевірки встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін алкогольні напої, а саме: реалізацію коньяку Грузія 3* ємкістю 0,5 л за ціною 125 грн./1 пляшку (згідно із чеком №1031 від 16.11.2019 о 17:16).

На спростування цих порушень позивачем не зазначено та не додано жодних доказів.

За змістом пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» граничні ціни, установлені органами державної влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, є обов`язковими для застосування суб`єктами господарювання.

При цьому, згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону «Про ціни і ціноутворення» гранична ціна - максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб`єктом господарювання.

Відповідно до приписів частини першої статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абзацом 14 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Отже, встановлення факту роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, має наслідком накладення штрафу на суб`єкта господарювання, який здійснював таку торгівлю, у розмірі не менше 10000 гривень.

За таких обставин, суд погоджується з висновком відповідача про порушення позивачем частини 12 статті 18 Закону №481/95-ВР, постанови КМУ від 30.10.2008 № 957 та роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на алкогольні напої, тому застосування фінансових санкцій в цій частині є правомірним.

Щодо порушень статті 11 Закону №481/95-ВР.

Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку;

Стаття 226 ПК України регулює відносини, пов`язані з виготовленням, зберіганням, продажем марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

У разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару (пункт 226.1 статті 226 ПК України).

Згідно з пунктом 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу чи ємності (упаковці) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до пункту 226.3 статті 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, забороняються (пункт 226.1 статті 226 ПК України).

Нормами пункту 228.2 статті 228 ПК України встановлено, що контроль за наявністю марок акцизного податку на пачках (упаковках) тютюнових виробів та на ємностях (упаковках) з рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України, контроль за переміщенням, зберіганням та реалізацією пального та спирту етилового здійснюють відповідні контролюючі органи.

Згідно з абзацом 16 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції в розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

З акту перевірки встановлено, який є носієм доказової бази, знаходження на зберіганні в магазині позивача з метою подальшої реалізації сигарет «Комплімент» за ціною 45,00грн. (1 пачка в кількості 5 пачок).

Перевіряючи висновки, викладені в акті перевірки, в частині порушень, передбачених статтею 11 Закону № 481/95-ВР, а саме: факт зберігання з метою подальшої реалізації тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з фотокопії (фото-фіксації) пачки сигарет «Комплімент», на ній відсутня марка акцизного податку.

При цьому, судом враховано пояснення з цього приводу продавця магазину ОСОБА_2 (особи, яка здійснювала розрахункову операцію), в якому вона пояснила, що при продажі сигарет «Комплімент» за ціною 45грн. на пачці сигарет ціна відсутня, акцизна марка акцизного збору також.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено встановлені податковим органом порушення позивачем вимог статті 11 Закону № 481/95-ВР, що, відповідно, зумовлює висновок про правомірність накладення на позивача санкцій в цій частині.

Щодо порушень статті 11-1 Закону №481/95-ВР.

За змістом вказаної статті Закону №481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

У відповідності до підпункту 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 ПК України максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються для тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

За наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну (пункт 221.3 статті 221 Податкового Кодексу України).

Підпунктом 215.3.10. пункту 215.3. статті 215 Податкового Кодексу України для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, реалізованих відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5 відсотків.

Згідно з пунктів 5, 6 постанови Правління Нацбанку від 15.03.2018 №25 «Про оптимізацію обігу монет дрібних номіналів» (далі - Постанова №25) суб`єктам господарювання сфери торгівлі, громадського харчування та послуг, які здійснюють готівкові розрахунки зі споживачами із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, під час проведення готівкових розрахунків зазначати в чеках, актах про видачу коштів та інших документах, що оформляються під час повернення коштів у разі повернення товару, загальні суми до заокруглення та після заокруглення. Юридичні та фізичні особи під час здійснення безготівкових розрахунків заокруглення не здійснюють.

При цьому, продаж підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

В акті перевірки зазначено, що ході фактичної перевірки встановлено реалізацію сигарет «Ротманс» за ціною 65,00 грн., ціна на пачці 51,43 грн.

На підтвердження обставин, викладених в акті перевірки, контролюючим органом зазначено, що факт реалізації сигарет за ціною, вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, підтверджується поясненнями продавця гр. ОСОБА_2 від 28.09.2022.

Проте, за змістом пояснень гр. ОСОБА_2 на вітрині «знаходилась» пачка сигарет «Ротманс» за ціною 65,00грн., ціна на пачці 51,43грн., що не є тотожним «реалізації».

З пояснень продавця не вбачається підтвердження реалізації пачки сигарет «Ротманс» за ціною 65,00грн., а фотоматеріали вітрини магазину не підтверджують самого факту реалізації.

Інших доказів на підтвердження висновків акту перевірки про встановлення факту реалізації сигарет за ціною, вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, відповідачем не надано.

За таких обставин, відповідачем не було доведено встановлення факту реалізації сигарет за ціною, вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, то в такому випадку відсутнє порушення позивачем вимог статті 11-1 Закону № 481/95-ВР.

Згідно із абзацом 15 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідачем не доведено порушення позивачем вимог статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Згідно з пунктом 56.4 статті 56 Податкового кодексу України під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

З огляду на викладене, нарахування позивачу фінансової санкції в сумі 10000,00грн. є неправомірним, тому податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 12.12.2022 в частині застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 10000,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо застосування штрафних санкції за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР), суд зазначає наступне.

За змістом приписів статті 2 Закону № 265/95-ВР у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні.

Реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно із пунктами 1, 2, 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до статті 8 Закону № 265/95-ВР форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Національним банком України.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 р. № 13, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 р. за № 220/28350, затверджене, зокрема, Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів (далі - Положення № 13).

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу ІІ Положення № 13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Пунктом 3 розділу І Положення № 13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Відповідно до пунктів 1, 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

7) триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Отже, наслідком здійснення розрахункової операції без використання РРО, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа, проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів є застосування до суб`єкта господарювання за рішенням відповідних контролюючих органів фінансових санкцій.

В ході перевірки було проведено контрольну розрахункову операцію на загальну суму 160,00грн. (купівля сигарет «Комплімент» за ціною 45грн. і горілки «Неміров» за ціною 115грн.), однак розрахункового документу встановленої форми та змісту продавцем надано не було.

За змістом пояснень продавця магазину гр. ОСОБА_2 (особи, яка здійснювала розрахункову операцію 28.09.2022) вона не видала чек при продажі сигарет «Комплімент» за ціною 45,00грн. та горілки «Неміров» за ціною 115,00грн. через неуважність.

Також, у ході фактичної перевірки встановлено проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (чек №1666 від 01.09.2020 реалізація пива розливне «Микул.900» 1 л за ціною 72,00грн.).

На спростування вказаних порушень позивачем у позові не наведено жодних обґрунтувань та не надано жодних доказів.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність беззаперечних доказів на спростування відомостей щодо встановленого факту порушення позивачем пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону №265/95ВР, застосування фінансових санкцій в цій частині є правомірним.

Щодо порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 листопада.11.2021 за № 1411/37033 (далі Порядок № 496).

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку №496, він визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Пунктом 2 розділу I Порядку № 496 встановлено, що документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.

Первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Згідно із пунктами 10, 11 розділу ІІ Порядку №496 форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

За змістом статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ході фактичної перевірки було встановлено не ведення обліку товарних запасів та здійснення переобліку лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Не облікований товар за місцем реалізації підтверджується описом алкогольних та тютюнових виробів на загальну суму 12032,50грн., які знаходились в магазині позивача за адресою: АДРЕСА_1 , та містить власноручний підпис продавця ОСОБА_2 .

Доказів на спростування виявлених порушень позивачем не надано.

Документів щодо обліку товарних запасів у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку, первинні документи на прибуття товарно-матеріальних цінностей позивачем не надано ані в ході перевірки, ані до позову.

Отже, матеріали справи не містять доказів на спростування порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР у спірних правовідносинах, тому нарахування позивачу фінансової санкції в цій частині також є правомірним.

Крім того, не спростовано позивачем і висновків відповідача про порушення пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

Як встановлено з матеріалів справи, в ході проведення фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області було вручено продавцю ОСОБА_2 (особі, яка фактично проводить розрахункові операції) письмову вимогу перевіряючих про надання платником податків документів у зв`язку із проведенням фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Запит вручений продавцю позивача гр. ОСОБА_2 , про що свідчить її особистий у вимозі.

Доказів надання документів у визначений вимогою термін, позивачем не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність беззаперечних доказів на спростування відомостей щодо ненадання позивачем контролюючому органу документів на письмовий запит під час здійснення фактичної перевірки, застосування штрафних санкцій на суму 1020,00грн. є правомірним.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 12.12.2022 № та № прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та відповідають критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для їх скасування.

Зауваження позивача на порушення відповідачем статті 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, безпідставні, оскільки предметом спору є податкові повідомлення-рішення, які прийняті за порушення податкового законодавства.

При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.164-5 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення №586 від 07.10.2022) та за ч.1 ст.155-1 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення №587 від 07.10.2022) за відсутності складу адміністративного правопорушення не спростовують виявлені під час фактичної перевірки порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн., що документально підтверджується інструкцією №0.0..1.

З огляду на викладене, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, у сумі 172,35грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 12.12.2022 № в частині нарахування штрафних санкцій за порушення вимог статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» на суму 10000,00грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), в решті суми податкове повідомлення-рішення залишити в силі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 172,35 грн. (сто сімдесят дві гривні 35 копійок).

Рішення суду набирає законної сили до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова