Справа № 120/5634/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

01 травня 2024 р. Справа № 120/5634/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Комара Павла Анатолійовича, розглянувши письмово заяву про забезпечення позову в справі за позовом: ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" до: Ямпільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ямпільська міська рада про: визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Ямпільського відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ямпільська міська рада про визнання протиправними та скасування постанов.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику учасників справи, у порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

На обґрунтування заяви позивач зазначає, що у разі продовження примусового виконання оскаржуваної позивачем постанови про стягнення виконавчого збору, до позивача вживатимуться заходи з примусового виконання рішення згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", що матиме негативний вплив на його майнове становище та ускладнить виконання судового рішення у разі його ухвалення на користь позивача.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Оцінюючи посилання позивача на негативний вплив вжиття заходів примусового виконання постанови від 10.08.2023 на його майнове становище та ускладненість виконання судового рішення у разі його ухвалення на користь позивача, суд виходить з такого.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, яких вони стосуються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Сам собою факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача та обмежує його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Ураховуючи наведене, суд має оцінювати всі обставини у сукупності (сума стягнення, майновий стан особи тощо).

Також мають досліджуватися достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Уживаючи заходи забезпечення позову на підставі поданого клопотання, суд має переконатися, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Позивач має повідомити суду, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, а суд має оцінити складність вчинення цих дій та встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З системного аналізу наведених процесуальних норм випливає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Зазначена правова позиція суду узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 380/4273/21.

На обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказує, що не виконання постанов від 12.04.2024 у виконавчому провадженні №74720065, які є предметом оскарження в даній справі, тягне за собою інші негативні наслідки для позивача у вигляді стягнення не лише виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а і стягнення штрафу.

В контексті мотивів позивача суд зазначає, що Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

Ураховуючи наявність установленого порядку повернення коштів з бюджету, відсутні підстави вважати, що дії з повернення надмірно сплачених до бюджету сум є складними та потребують істотних витрат з боку позивача.

Суд ураховує, що позивач не обґрунтував і не довів, що вжиття заходів примусового стягнення призведе до такого порушення його майнових прав, які неможливо буде відновити поверненням стягнутої суми з бюджету.

Позивач не подав до суду будь-яких доказів неможливості (або наявності суттєвих складнощів) скористатися установленою процедурою повернення коштів.

Суд вказує, що заявлений позивачем захід забезпечення позову не відповідає вимогам щодо співмірності і адекватності.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 580/1381/19 колегія суддів Верховного Суду вважала обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність оскаржуваних постанов суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача такими постановами, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Ураховуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Комар Павло Анатолійович