Справа № 520/26799/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Білова О.В.

29 квітня 2024 р. Справа № 520/26799/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Андрія Анатолійовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

25.09.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевчук А.А. звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо не розгляду його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 02.08.2023 року та неприйняття відповідного рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України від 21.10.1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти відповідне рішення про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз. 10 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що він має батька ОСОБА_2 , якому з 31.03.2016 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок загального захворювання. 03.08.2023 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання відстрочки від військової служби під час мобілізації № б/н від 02.08.2023 року, що підтверджується відміткою на вказаній заяві. Однак, відповідь на подану заяву не надходила, жодні рішення за результатами розгляду останньої не приймались.

Також позивач просить вирішити питання щодо відшкодування на його користь судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у розмірі 20 000 грн.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що заяву ОСОБА_1 було отримано 03.08.2023 року та зареєстровано за вх.№7549, на яку надано відповідь від 21.08.2023 року вих.№1697. Для отримання відстрочки від призиву на військову службу, згідно підстав, що містяться у ст. 23 Закону № 3543-XII, військовозобов`язаний повинен особисто звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_5 з відповідною заявою та пакетом документів (оригіналами для огляду та копіями для долучення), про що й було повідомлено позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 року (справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Судове рішення вмотивовано тим, що чинне законодавство України передбачає обов`язок військовозобов`язаного особисто з`явитися до територіального підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_6 для надання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону № 3543-XII. Питання надання позивачу відстрочки від мобілізації не було розглянуто відповідачем по суті саме через недотримання позивачем порядку подання заяви, а саме через те, що заява позивача не була подана ним особисто, а також через неподання оригіналів документів, зокрема, ненадання оригіналу паспорту, РНОКПП та військово-облікового документу, та інших документів на підтвердження заявленого позивачем права.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевчук А.А., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги адміністративного позову.

Аргументи, наведені представником позивача в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк дії посвідчення до 01.11.2017 року. Строк дії посвідчення продовжено до отримання бланків військових квитків (а.с. 59).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 61).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 116949 від 04.04.2016 року, батьку позивача - ОСОБА_2 з 31.03.2016 року встановлено 2 групу інвалідності безстроково. Причина інвалідності загальне захворювання (а.с. 66).

Відповідно до Висновку КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 213 від 25.07.2023 року батьку позивача - ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено рекомендацію: «отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Строк дії Висновку до 24.07.2024 року (а.с. 67).

Актом встановлення факту здійснення догляду № 331 від 01.08.2023 року, виданого Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на підставі свідчень сусідів, встановлено, що позивачем здійснюється догляд за батьком ОСОБА_2 , який має інвалідність ІІ групи, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 68).

03.08.2023 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій просив надати йому відстрочку від призову під час мобілізації на підставі абз. 10 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII у зв`язку із здійсненням постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду (а.с. 46-49).

До заяви додав копії документів: паспорт серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 ; довідка про присвоєння РНОКПП ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 від 12.07.1988 року; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий на ім`я ОСОБА_2 ; довідка про присвоєння РНОКПП ОСОБА_2 ; довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 116949 від 04.04.2016 року; висновок про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 213 від 25.07.2023 року, виданий КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»; Акт встановлення факту здійснення догляду № 331 від 01.08.2023 року, виданий Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 21.08.2023 року № 1697 повідомив позивача про те, що для надання документів, згідно з якими він має право на відстрочку відповідно до ст. 23 Закону № 3543-XII, йому необхідно особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_6 з оригіналами документів для подальшого їх розгляду, ідентифікації та долучення до справи (92).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі № 3543-XII.

Згідно зі ст. 23 Закону № 3543-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років;

жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років;

жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років;

зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

жінки та чоловіки, які мають неповнолітню дитину (дітей) і чоловіка (дружину), який (яка) проходить військову службу за одним із видів військової служби, визначених частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;

інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

Особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому - дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487)

Відповідно до п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених у Додатку 2 до порядку № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

Таким чином, військовозобов`язаний повинен особисто з`явитися до територіального підрозділу ТЦК та СП для надання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у ст. 23 Закону № 3543-XII.

Разом з тим, з листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.08.2023 року № 1697, направленої на адресу позивача 23.08.2023 року, що підтверджується копією журналу реєстрації вихідних документів ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановлено, що питання надання позивачу відстрочки від мобілізації не було розглянуто відповідачем по суті саме через недотримання позивачем порядку подання заяви, а саме через те, що заява позивача не була подана ним особисто, а також через неподання оригіналів документів, зокрема, ненадання оригіналу паспорту, РНОКПП та військово-облікового документу, та інших документів на підтвердження заявленого позивачем права (а.с. 94).

Враховуючи, що законодавчо не визначено форми рішення уповноваженого органу щодо надання відстрочки/відмови у наданні відстрочки від мобілізації, а також не унормовано обов`язку РТЦК направляти кореспонденцію військовозобов`язаним з повідомленням про вручення/рекомендованою кореспонденцією, колегією суддів не встановлено порушень прав позивача вказаним листом, складеним за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову під час мобілізації.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що він особисто звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у разі його особистого звернення до відповідача він мав пройти всі необхідна мобілізаційні процедури, зокрема, оновити військово облікові дані та пройти медичний огляд, лише після цього, якщо надані ним документи належні, можна отримати відстрочку від призову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шевчука А.А., та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шевчука Андрія Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило