Справа № 640/22098/21
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року № 640/22098/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась громадянка ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №2600-0308-8/19239 від 08.02.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Київської області №21ф-389 від 03.11.2020, виданої згідно Рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести з 01.10.2020 позивачу перерахунок пенсії без обмеження максимальним (граничним) розміром відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від суми місячного заробітку годувальника, у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Київської області №21ф-389 від 03.11.2020, та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-ІХ матеріали адміністративної справи №640/22098/21 надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 справу прийнято до провадження.

У зв`язку з перебування головуючого судді у відпустці у справі №640/22098/21 проведено повторний автоматичний розподіл.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо не здійснення позивачу з 01.10.2020 перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Київської області №21ф-389 від 03.11.2020, виданої згідно Рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020.

Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України Про прокуратуру, обчислену в розмірі 60% від середньомісячного заробітку. Розмір пенсії складає 22566,40грн.

Позивачем отримано довідку Київської обласної прокуратури №21ф-389 від 03.11.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії про те, що її чоловік ОСОБА_2 , який працював в органах прокуратури Київської області відповідно до Рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020 розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за нормами, чинними на 11.09.2020, за відповідною (прирівняною) посадою керівник Київської обласної прокуратури становить:

посадовий оклад 56 754,00грн.;

надбавка за вислугу років (40%) 22 701,60грн.;

надбавка за роботу з таємними документами (15%) 8 513,10грн.;

матеріальні допомоги для оздоровлення (1/12) 7 330,73грн.;

матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань (1/12) 7 330,73грн., всього 102 630,16грн.

Позивач на підставі вказаної довідки 28.01.2021 звернувся д Головного управління із заявою про перерахунок пенсії.

Рішенням №10 від 29.01.2021 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » Головне управління повідомило позивача, що перерахунок його пенсії проведено з 01.10.2020 згідно поданої ним заяви від 28.01.2021 та довідки №21ф-389 від 03.11.2020, розмір пенсії з 01.10.2020 із обмеженням максимального розміру становить 17120,00грн., з 01.12.2020 17690,00грн. Оскільки позивач отримує пенсію у розмірі 22566,40грн.. який розрахований на підставі рішення суду, проводити такий перерахунок недоцільно.

Листом від 08.02.2021 №2600-0308-8/19239 Головне управління надало позивачу відповідь на його заяву від 28.01.2021 аналогічного тексту, що й і рішення №10 від 29.01.2021.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України Про прокуратуру: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначається статтею 86 Закону №1697-VІІ, згідно якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (абз. 6 ч. 15).

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї (ч. 19).

Отже, за загальним правилом пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї.

Аналіз змісту рішення ГУ ПФ в м. Києві від 29.01.2021 №10 свідчить, що при перерахунку пенсії позивачу по втраті годувальника на підставі довідки прокуратури Київської області №21ф-389 від 03.11.2020 з 01.10.2020 було застосовано обмеження максимального розміру, який становить 17120,00грн., з 01.12.2020 17690,00грн., у загальному розмірі 22566,40грн., який розрахований на підставі рішення суду.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром, суд вважає за необхідне зазначити, що, як було встановлено раніше, відповідні обмеження встановлені абз. 6 ч. 15 статті 86 Закону № 1697-VІІ. При цьому посилання на те, що порядок призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника регламентовано нормами ч. 19 статті 86 Закону № 1697-VІІ, а відтак на нього не поширюється дія приписів абз. 6 ч. 15 статті 86 Закону № 1697-VІІ, є помилковим.

Як було зазначено вище, стаття 86 Закону № 1697-VІІ регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури. Відтак, на переконання суду, її норми (безвідносно до розташування у частинах) поширюються на всі правовідносини, які остання регулює. У тому числі й на пенсії, призначені у зв`язку з втратою годувальника.

В іншому ж випадку буде мати місце ситуація, за якої належна до виплати сума пенсії по втраті годувальника буде перевищувати розмір пенсії колишнього працівника прокуратури, що не узгоджується ні з правовою природою пенсії у зв`язку з втратою годувальника, ні з метою законодавчого впровадження обмеження пенсії прокурорів максимальним розміром.

Суд зауважує, що згідно абз. 6 ч. 15 статті 86 Закону № 1697-VІІ максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. У свою чергу, зміст приписів ч. 19 статті 86 цього Закону свідчить, що у зв`язку з втратою годувальника непрацездатному члену сім`ї прокурора призначається пенсія у розмірі 60 відсотків.

Відтак, застосовуючи до спірних правовідносин обмеження пенсії у зв`язку з втратою годувальника максимальним розміром, територіальний орган Пенсійного фонду України не допустив неправильного застосування норм статті 86 Закону, що дає підстави погодитися з відповідачем.

З огляду на викладене не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, оскільки, як свідчать матеріали справи, на момент вирішення цього спору призначена останнім пенсія у зв`язку з втратою годувальника перевищувала встановлений Законом максимальний розмір.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2023 у справі №640/21921/21.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження позивача, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.09.2017 у справі №752/1039/17 за ОСОБА_1 визнано право на отримання пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України «Про прокуратуру», а також встановлено право на перерахунок і виплату пенсії у розмірі 60% від суми місячного (чинного) заробітку годувальника у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати, без обмеження пенсії максимальним розміром, оскільки у вказаній справі предметом спору була відмова Пенсійного фонду у призначені пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру».

У межах даної справи наявні інші правовідносини, а саме: відмова Пенсійного фонду у нарахуванні пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України Про прокуратуру, без обмеження її максимальним розміром.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.