Справа № 380/15214/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу всієї суми перерахованої пенсії за період з 01.12.2019 по даний час, - однією сумою та без відстрочення такої виплати;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу всієї суми заборгованості по нарахованій і не виплаченій пенсії за весь період з 01.12.2019 по 01.08.2022 у сумі 176922,78 грн разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум пенсії згідно з постановою КМУ від 21.02.2021 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" у найближчий виплатний період однією сумою та без відстрочення такої виплати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2005 року позивач є пенсіонером МВС України та отримує пенсію, призначену відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №380/18979/21 зобов`язано Головне управління ПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019.

25.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії однією сумою, без розстрочки чи відстрочки всієї суми невиплаченої пенсії за період з 01.12.2019 по 01.08.2022, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходів. Пенсійний орган відмовив позивачу у виплаті пенсії у спосіб, зазначений у заяві.

Позивач вважає протиправною невиплату відповідачем пенсії однією сумою, оскільки законодавством України не передбачено виплату пенсії із застосуванням розстрочки чи відстрочки.

Зауважує, що Верховний Суд у постанові від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 вказав на відсутність у Кабінету Міністрів України права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії, оскільки системний аналіз статей 51, 52. 55. 63 Закону України № 2262-ХП свідчить про те, що наявність у КМУ права встановлювати порядок перерахунку пенсій не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії (заборгованості по пенсійним виплатам), тобто змінювати часові межі виплати. Таким чином, ні Кабінет Міністрів України, ні Пенсійний фонд України не наділені повноваженнями встановлювати розстрочку або відстрочку виплати суми невиплаченої перерахованої пенсії.

Стверджує, що відповідач своєю відмовою здійснити виплату пенсії однією сумою, без відстрочки і розстрочки фактично змінив умови і норми пенсійного забезпечення позивача, зокрема, звузив фактичний обсяг прав та гарантій пенсійного забезпечення, гарантований Законом України № 2262-ХІІ.

Із наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 06.07.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 19.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Головне управління ПФУ у Львівській області 22.08.2023 отримало ухвалу від 19.07.2023 про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Частиною 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі №380/18979/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області" від 02.08.2021 № 2937 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", із врахуванням раніше виплачених сум.

Головне управління ПФУ у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі № 380/18979/21 здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 у розмірі 12591,65 грн. Доплата на виконання вищезазначеного рішення суду за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 становить 176922,78 грн.

Вказана сума заборгованості виникла у зв`язку з виконанням відповідачем рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у справі № 380/18979/21, яке набрало законної сили.

25.05.2023 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про виплату пенсії однією сумою, без розстрочки та відстрочки всієї суми невиплаченої мені пенсії за період з 01.12.2019 по 01.08.2022, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходів.

07.06.2023 Головне управління ПФУ у Львівській області відмовило позивачу у виплаті пенсії у спосіб, зазначений ОСОБА_1 у заяві від 25.05.2023, покликаючись на статтю 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ. Також у листі-відмові відповідач відмітив, що погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду здійснюється в порядку черговості у межах бюджетних асигнувань.

Не погоджуючись із невиплатою пенсії однією сумою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про порушення його прав в частині невиплати заборгованості по пенсії однією сумою, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у цій справі виникли між сторонами у зв`язку із непогодженням позивача із невиплатою йому пенсії у розмірі 176922,78 грн, яка виникла внаслідок її перерахунку на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою ст. 372 КАС України визначено, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, відповідно до частин першої, восьмої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Також відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Зазначені норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як зазначено вище, предметом розгляду у цій справі є бездіяльність відповідача (суб`єкта владних повноважень) щодо не виплати суми пенсії, яка виникла на виконання судового рішення від 24.01.2022 у справі № 380/18979/21.

Разом з тим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 520/11829/17, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16-а, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч. 1 ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому вказаним Законом, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Варто відмітити, що згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відтак, суд зазначає, що і сума заборгованості, яка виникла внаслідок виконання судових рішень, у тому числі і позивачу, підлягає виплаті після виділення на цю мету відповідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки за наслідками розгляду справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача.

За правилами статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.