Справа № 460/24158/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/24158/23 пров. № А/857/2967/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року (головуючий суддя Борискін С.А., м.Львів) у справі №460/24158/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області, третя особа: Служба судової охорони про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

16.10.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у незарахуванні позивачу до стажу служби у Службі судової охорони часу попередньої роботи в таких органах: Дубровицька районна державна адміністрація з 20.11.2003 по 29.10.2004 (11 мiс. 9 днів); Дубровицька районна державна адміністрація з 21.12.2004 по 28.02.2005 (2 мiс. 7 днів); Управління Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 по 06.11.2015 (5 років 9 місяців 11 днів); Головне управління Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 по 15.09.2016 (10 міс. 8 днів), разом: 7 років 9 місяців 5 днів; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу служби у Службі судової охорони час попередньої роботи в Дубровицькій районній державній адміністрації з 20.11.2003 по 29.10.2004 (11 мiс. 9 днів); Дубровицькій районній державній адміністрації з 21.12.2004 по 28.02.2005 (2 мiс. 7 днів); Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 по 06.11.2015 (5 років 9 місяців 11 днів); Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 по 15.09.2016 (10 міс. 8 днів), разом: 7 років 9 місяців 5 днів.

Позов обґрунтовує тим, що наказом відповідача від 05.06.2020 №175о/с її, як переможця конкурсу, прийнято на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду провідного спеціаліста (фахівця з публічних закупівель) організаційно-планової служби територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області, на якій вона проходить службу по цей час. 28.09.2023 вона звернулась до керівництва територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області з рапортом щодо зарахування до стажу служби у Службі судової охорони стаж (час) роботи в державних органах, а саме: Дубровицькій районній державній адміністрації з 20.11.2003 по 29.10.2004 (11 мiс. 9 днів); Дубровицькій районній державній адміністрації з 21.12.2004 по 28.02.2005 (2 мiс. 7 днів); Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 по 06.11.2015 (5 років 9 місяців 11 днів); Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 по 15.09.2016 (10 міс. 8 днів), разом: 7 років 9 місяців 5 днів. Разом з тим, відповідач листом від 13.10.2023 повідомив про те, що переліки посад, про які ведеться мова в постанові Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393, затверджені наказами Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 та від 05.12.2022 №519 і включають лише посади центрального органу управління Служби судової охорони. До видання зазначених наказів Служби судової охорони зарахування періоду роботи в державних органах позивачу, як співробітнику Служби судової охорони, що проходить службу в територіальному управлінні, не здійснювалось.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними дії Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області із відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу служби у Службі судової охорони часу роботи в таких державних органах: Дубровицькій районній державній адміністрації Рівненської області з 20.11.2003 до 29.10.2004 та з 21.12.2004 до 28.02.2005; Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 до 06.11.2015; Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 до 15.09.2016. Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби у Службі судової охорони час роботи в Дубровицькій районній державній адміністрації Рівненської області з 20.11.2003 до 29.10.2004 та з 21.12.2004 до 28.02.2005; Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 до 06.11.2015; Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 до 15.09.2016.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 затверджено Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони. Разом з тим, рішенням Вищої ради правосуддя від 18.11.2021 №2236/0/15-21 внесені зміни до цього Положення, якими пункт 5 розділу І викладено у новій редакції, згідно з якою, зокрема, до стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей». У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років зараховується, зокрема, час роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони. Апелянт вказує, що такий перелік затверджений наказами Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 та від 05.12.2022 №519 і включає лише керівні посади центрального органу управління Служби судової охорони, у зв`язку з чим зарахування періоду роботи в державних органах позивачу, як співробітнику Служби судової охорони, що проходить службу в територіальному управлінні, не здійснювалось, а з урахуванням нині діючого переліку, здійснене бути не може, оскільки така норма прямо не внесена в Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Наказом територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області від 05.06.2020 №175о/с ОСОБА_1 як переможця конкурсу було прийнято на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду провідного спеціаліста (фахівця з публічних закупівель) організаційно-планової служби територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області. Того ж дня позивачу присвоєно спеціальне звання лейтенант Служби судової охорони та закріплено жетон співробітника Служби судової охорони з індивідуальним номером 03039.

28.09.2023 позивач звернулася до керівництва Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області з рапортом щодо зарахування до стажу її служби у Службі судової охорони стажу (періоду) роботи в державних органах, а саме: Дубровицькій районній державній адміністрації з 20.11.2003 по 29.10.2004 (11 мiс. 9 днів); Дубровицькій районній державній адміністрації з 21.12.2004 по 28.02.2005 (2 мiс. 7 днів); Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 по 06.11.2015 (5 р. 9 міс. 11 днів); Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 по 15.09.2016 (10 міс. 8 днів), разом: 7 років 9 місяців 5 днів.

Листом від 13.10.2023 №48.05-444 Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області повідомило позивачу, що перелік посад середнього і вищого складу, у разі переходу на які зараховується час роботи в державних органах, затверджений наказами Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 та від 05.12.2022 №519, включає окремі посади лише центрального органу управління Служби судової охорони, а тому зарахувати ОСОБА_1 час роботи в державних органах до стажу служби в Службі судової охорони підстав немає.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивачка звернулась в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (Закон №1402-VIII) визначено, що Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Керівництво діяльністю Служби судової охорони здійснює Голова Служби судової охорони, який призначається на посаду за результатами відкритого конкурсу і звільняється з посади Вищою радою правосуддя. Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби. Структуру та штатну чисельність центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби судової охорони затверджує Голова Служби за погодженням з Державною судовою адміністрацією України. Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи.

Відповідно частини четвертої статті 163 Закону №1402-VIII (у редакції Закону України від 12.07.2018 № 2509-VIII, який набрав чинності 05.08.2018) було передбачено, що до стажу служби у Службі судової охорони зараховується стаж служби в поліції, органах внутрішніх справ, військова служба в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону.

З метою вдосконалення існуючого порядку зарахування до стажу служби у Службі судової охорони окремих періодів військової служби та служби в правоохоронних й інших державних органах, який дозволяє встановлювати співробітникам надбавки за стаж служби, а також надання їм додаткової оплачуваної відпустки, Верховною Радою України прийнято Закон України від 27.04.2021 №1417-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо врегулювання окремих питань правового статусу працівників Служби судової охорони», яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено статтею 162-1 такого змісту: «Стаття 162-1. Правовий статус працівників Служби судової охорони. 1. До працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони. 2. Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України. 3. На державних службовців Служби судової охорони поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади державних службовців Служби судової охорони відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством. 4. Повноваження керівника державної служби у Службі судової охорони здійснюють Голова Служби судової охорони та керівники територіальних підрозділів Служби судової охорони. 5. Трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони, регулюються законодавством України про працю. 6. Для захисту своїх прав та законних інтересів працівники Служби судової охорони можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Професійним спілкам співробітників Служби судової охорони та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь».

При цьому, статтю 163 Закону №1402-VIII після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту: « 4. На співробітників Служби судової охорони поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Порядок проведення службового розслідування стосовно співробітників Служби судової охорони та утворення дисциплінарних комісій, їх повноваження встановлюються Головою Служби судової охорони». У зв`язку з цим частини четверту - восьму вважати відповідно частинами п`ятою - дев`ятою; абзац другий частини п`ятої та частину сьому Закону №1402-VIII виключено».

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 «Про затвердження Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони», затверджено Положення, яким визначено порядок проходження служби громадянами України у Службі судової охорони (Положення).

Згідно з пунктом 5 розділу І Положення (зі змінами) час проходження служби у Службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах. Стаж служби у Службі дає право на встановлення співробітнику надбавки за стаж служби, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби у Службі (у календарному обчисленні) зараховуються періоди, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей».

Колегія суддів зазначає, що пункт 5 Положення містить бланкетну норму, яка слугує підставою для звернення до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1999 №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей» (Постанова №393).

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом «и» частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ визначено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Крім того, абзацом 12 пункту 1 Постанови №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначено Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 (Порядок №384).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №384 (зі змінами) грошове забезпечення співробітникам Служби визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу І Порядку №384 до щомісячних основних видів грошового забезпечення працівників Служби судової охорони, серед іншого, належить надбавка за стаж служби.

Пункти 8, 9 розділу І Порядку №384 визначають, що грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади, серед іншого, в територіальних органах Служби судової охорони. Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

Положеннями пунктів 17-19 розділу ІІ цього Порядку визначено, що надбавка за стаж служби співробітникам виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони». Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби співробітникам проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи співробітника та оголошується відповідним наказом Служби або територіального управління Служби в разі призначення (переміщення) на посаду та щороку станом на 1 січня. До вислуги років для виплати співробітникам надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою №393.

Аналіз положень пункту «и» частини першої статті 17 Закону №2262-XII, абзацу 12 пункту 1 Постанови №393, пункту 5 Положення, пунктів 8, 9 розділу І та пунктів 17-19 розділу ІІ Порядку №384 дає підстави апеляційному суду вважати, що вказаними нормами права визначено за особою, у разі її переходу на службу до Служби судової охорони, право на зарахування до стажу в Службі судової охорони, періоду (часу) роботи в державних органах. При цьому, колегія суддів констатує, що таке право закріплене в Законі №2262-XII та Положенні, порядок його підтвердження та обчислення у Постанові №393, а порядок його реалізації у Порядку №384.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання вимог пункту «и» частини першої статті 17 Закону №2262-XII, абзацу 12 пункту 1 Постанови №393, наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 затверджено Перелік посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.

Наказом Служби судової охорони від 05.12.2022 №519 до вказаного вище Переліку внесено зміни, у зв`язку з чим останній викладено у новій редакції, а саме: « 1. Перший заступник Голови Служби судової охорони, заступники Голови Служби судової охорони; 2. Начальники управлінь, відділів, служб, секторів та їх заступники центрального органу управління Служби судової охорони.»

Таким чином, апеляційний суд погоджується з твердженнями апелянта про те, що перелік, затверджений наказом Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 (зі змінами), включає лише керівні посади центрального органу управління Служби судової охорони. У той же час, колегія суддів зауважує, що перелік посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, станом на час виникнення спірних правовідносин, Головою Служби судової охорони не затверджено.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду сформував сталу судову практику під час вирішення питання щодо незатвердження державним органом списку посад, які зараховуються до стажу для обчислення вислуги років (постанови: від 18.11.2019 у справі №813/5876/15, від 20.09.2019 у справі №813/904/15, від 04.10.2018 у справі №819/1695/16 тощо). Зокрема, суд касаційної інстанції вказав, що Закон №2262-XII для окремих категорій осіб передбачає гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для окремих категорій осіб як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання для співробітників Служби судової охорони певних гарантій, а саме права на зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу роботи в державних органах у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони за правилами, встановленими пунктом «и» частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ, держава, у даному випадку в особі Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області, безпідставно, відступаючи від гарантованих позивачу прав та правомірних сподівань, не зарахувала до її стажу службу в державних органах, як особі, на яку поширюється дія Закону №2262-ХІІ.

Як було вказано вище, до вислуги років для виплати співробітникам Служби судової охорони надбавки за стаж служби зараховуються періоди, визначені Законом №2262-ХІІ та Постановою №393 (пункт 19 розділу II Порядку №384).

Згідно з пунктом «и» частини першої статті 17 Закону №2262-XII та абзацу 12 пункту 1 Постанови КМУ №393, до стажу служби у Службі судової охорони зараховується час роботи в державних органах.

При цьому, колегія суддів враховує, що за приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, записами трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 22.06.2002 підтверджується час (періоди) роботи позивача в Дубровицькій районній державній адміністрації Рівненської області: з 20.11.2003 до 29.10.2004 (11 місяців 10 днів) та з 21.12.2004 до 28.02.2005 (2 місяці 11 днів); Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 до 06.11.2015 (5 років 10 місяців 13 днів); Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 до 15.09.2016 (11 місяців 8 днів). Крім цього, та обставина, що ОСОБА_1 у спірні періоди працювала саме в державних органах, Територіальним управлінням Служби судової охорони у Рівненській області не оспорюється.

Відтак, незарахування відповідачем зазначених періодів до стажу служби позивача у Службі судової охорони суперечить приписами закону, а покликання апелянта на відсутність у затвердженому переліку посад середнього і вищого складу територіальних управлінь Служби судової охорони, як на підставу для відмови позивачу у зарахуванні спірних періодів до стажу служби у Службі, є, на переконання апеляційного суду, необґрунтованим.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на наказ Служби судової охорони від 24.10.2022 №454 про затвердження Переліку посад співробітників Служби судової охорони середнього і вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до Служби судової охорони, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, відповідно до якого позивач не обіймала посад за таким переліком, як на підставу для відмови у зарахуванні спірних періодів до стажу служби позивача у Службі судової охорони, оскільки, як стверджує відповідач, така норма прямо не внесена в Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони. В даному контексті колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що саме пунктом «и» частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ передбачено зарахування часу попередньої роботи особи в державних органах до стажу її служби (вислуги) у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу, тобто як у територіальних управліннях, так і в центральному органі управління Служби.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що статтею 164 Закону №1402-VIII встановлено спеціальні звання співробітників Служби судової охорони. Зокрема, спеціальними званнями середнього складу є: молодший лейтенант Служби судової охорони; лейтенант Служби судової охорони; старший лейтенант Служби судової охорони; капітан Служби судової охорони; майор Служби судової охорони; підполковник Служби судової охорони; полковник Служби судової охорони.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Служби судової охорони №175о/с від 05.06.2020 ОСОБА_1 було призначено на посаду провідного спеціаліста (фахівця з публічних закупівель) організаційно-планової служби Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області та присвоєно спеціальне звання лейтенант Служби судової охорони, а на момент подання рапорту позивач обіймала посаду провідного спеціаліста відділу матеріального-технічного забезпечення Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області з діючим спеціальним званням старший лейтенант Служби судової охорони, що додатково підтверджує перебування позивача на посаді у Службі судової охорони, у разі переходу на яку підлягає зарахуванню попередній час (період) роботи в державних органах. З огляду на наведене, незарахування відповідачем до стажу служби ОСОБА_1 у Службі судової охорони часу її попередньої роботи в таких державних органах: Дубровицькій районній державній адміністрації Рівненської області з 20.11.2003 до 29.10.2004 та з 21.12.2004 до 28.02.2005; Управлінні Міністерства внутрішніх справ в Рівненській області з 25.12.2009 до 06.11.2015; Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області з 07.11.2015 до 15.09.2016, - свідчить про протиправність поведінки відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Отже, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати відповідні періоди її роботи на державній службі до стажу служби у Службі судової охорони.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року у справі № 460/24158/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний