Справа № 200/1703/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року Справа№200/1703/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Топчийова Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

25.03.2024 до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов адвоката Топчийова Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 до 01.12.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області щодо невиплати в повному обсязі нарахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 до 01.12.2022 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.04.2019 до 01.12.2022 в розмірі 236922,58 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно, всупереч Конституції України, частини першої статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не виплачено суму нарахованої пенсії у розмірі 236922,58 грн з посиланням на відсутність коштів. Вважає що втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії вважаємо таким, що не ґрунтується на Законі.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов у якому просив закрити провадження у справі, оскільки вважає, що позов подано з підстав невиконання судового рішення по справі №200/16150/21. Відповідач вказав, що оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що вже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області приходить до висновку про закриття провадження у справі.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 30.04.2024 частково задоволено клопотання відповідача про закриття провадження у справі, вирішено закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 до 01.12.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 від 11.04.1996, має статус особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.11.2019.

Позивач є одержувачем пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що не є спірним між сторонами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.01.2022 у справі №200/16150/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 із врахуванням проведених виплат задоволені частково.

Вирішено скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 502 від 21.09.2021 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2021 № ФС-93443/09/01/1372 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019.

При цьому суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум, через їх передчасність.

На звернення позивача, відповідач листом від 27.02.2024 надав розрахунок на доплату за пенсійною справою позивача проведеного на виконання судового рішення у справі №200/16150/21.

Згідно з вказаним розрахунком, перерахунок пенсії проведено з грудня 2019 року по листопад 2022 року, сума доплата складає 192118,62 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 по та не виплатив суму нарахованої пенсії у розмірі 236922,58 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При цьому відповідачем на вимогу ухвали суду надано розрахунок суми боргу по виплаті пенсії позивачеві, з якого вбачається, що відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з квітня 2019 року по листопад 2022 року, загальний розмір боргу відповідно до рішення суду №200/16150/21 станом на час розгляду справи становить 235823,63 грн.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Проте, відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття майно дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82),ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Отже, у випадку призначення певній особі належним органом пенсії ця особа має право на своєчасне отримання цієї пенсії.

З розрахунку заборгованості з пенсійних виплат, що наданий відповідачем на вимоги ухвали суду, судом встановлено, що відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з квітня 2019 року по листопад 2022 року, загальний розмір боргу станом на час розгляду справи становить 235823,63 грн.

Отже, позивач має право на отримання даної суми заборгованості з пенсії.

Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 суми призначеної/перерахованої пенсії.

При цьому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з пенсії в розмірі та за період, що підтверджується матеріалами справи, а саме: за період з 01.04.2019 по 30.11.2022 у сумі 235 823,63 грн.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за 01.12.2022 та у розмірі 1098,95 (236922,58 грн - 235 823,63 грн), як недоведеної.

На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, ураховуючи відсутність доказів понесення інших судових витрат, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по 30.11.2022.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2022 у сумі 235 823,63 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв