Справа № 520/449/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 р. Справа № 520/449/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 та на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 520/449/22, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, по справі № 520/449/22

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо неприйняття рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 , зареєстрованого 20.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати Харківську міську раду розглянути по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 , зареєстроване 20.09.2021, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Харківської міської ради щодо неприйняття рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 , зареєстрованого 20.09.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та зобов`язав Харківську міську раду (вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7, м. Харків, 61003, ) розглянути по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), зареєстроване 20.09.2021, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти відповідне рішення.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає що воно було ухвалено при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи що Харківською міською радою надано законну та обґрунтовану відповідь ОСОБА_1 щодо розгляду його клопотання від 20.09.2021 року оскільки за результатом розгляду цього клопотання позивача було повідомлено листом від 02.11.2021 № К-10-52208/1-21.08-31. До того ж, у зв`язку із введенням воєнного стану діє заборона безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації відповідно до підпункту п`ятого пункту 27 Перехідних положень ЗК України.

Згідно зі статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Від позивача до Другого апеляційного адміністративного суду не надходив відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четверто юстатті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 від 11.04.2018.

Позивач 20.09.2021 звернувся до Харківської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :14:013:0479) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). До заяви позивачем було додано: копію паспорту та РНОКПП заявника; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки викопіювання з Публічної кадастрової карти України, з підписом заявника; копія посвідчення учасника бойових дій.

Виконавчий комітет Харківської міської ради листом №К-10-52208/1-21.08-31 від 02.11.2021 повідомив позивача, що керуючись ст. 118 Земельного кодексу України, Управлінням земельних відносин направлено копію його заяви та документів до Департаменту містобудування та архітектури для отримання інформації про відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам затвердженої містобудівної документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідач у своєму листі також зазначив, що після отримання запитуваної інформації буде підготовлено проєкт рішення, який згідно з Регламентом Харківської міської ради, затвердженим рішенням 2 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.12.2020 №16/20 "Про затвердження Регламенту Харківської міської ради 8 скликання", буде винесено на розгляд засідання сесії Харківської міської ради.

Позивач, вважаючи, що Відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду його клопотання, а саме не прийнято жодного (позитивного або негативного) рішення за таким клопотанням, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання позивача свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у нерозгляді по суті заяви позивача від 20.09.2021 року та неприйнятті жодного із рішень, які передбачені статтею 118 ЗК України.

Колегія суддів з вказаним вище висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною другої статті четвертої ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями статті 38 ЗК України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Відповідно до статі 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами третьою, четвертою статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

За змістом частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 ЗК України, частиною шостою якої передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

За змістом абзацу першого частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), звертаються до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, до якого додаються визначені ЗК України документи.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, позивач звернувся до Харківської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, до якого долучив документи визначені нормами ЗК України.

Відповідачем не встановлено порушень щодо поданих позивачем документів.

Частина друга статті 19 Конституції України, визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З аналізу зазначених норм права випливає, що рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до матеріалів справи 20.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської міської ради із із клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :14:013:0479) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідь на вказану заяву надана Виконавчим комітетом Харківської міської ради який листом №К-10-52208/1-21.08-31 від 02.11.2021 повідомив, що керуючись ст. 118 Земельного кодексу України, Управлінням земельних відносин направлено копію його заяви та документів до Департаменту містобудування та архітектури для отримання інформації про відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам затвердженої містобудівної документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Отже Харківська міська рада одне із передбачених законодавцем рішень у спосіб та строки встановлені законом не прийняла, оскільки питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях ради.

Таким чином має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що лист Виконавчого комітету Харківської міської ради № К-10-52208/1-21.08-31 від 02.11.2021 року за змістом та формою не може вважатися відмовою або залишенням заяви без розгляду в розумінні статті 118 Земельного кодексу України, оскільки повноваження щодо розгляду заяви про надання у власність земельної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки належать саме Харківській міській раді.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що Депратамент територіального котролю та земельних відносин Харківської міської ради було уповноважене розглянути клопотання позивача та підготувати проект рішення Хароківської міської ради, попередньо забезпечивши вимогу їх законності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оскільки розгляд заяви позивача та прийняття рішення за наслідками розгляду такої заяви про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Крім того, законом встановлено саме місячний строк для розгляду такого клопотання та прийняття рішення, а тому усі дії відповідних органів ради, які приймають участь у підготовці проекту рішення ради повинні бути вчинені в межах строку визначеного законом.

Доводи апеляційної скарги про заборону передбачену п.п. 5 п. 27 Перехідних положень ЗК щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою колегія суддів ввжає безпідставним, оскільки така заборона введена вже після допущення відповідачем бездіяльності та судом першої інстанції не покладено обо`язку на відповіда прийняти рішення саме про задоволення заяви позивача.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо доводів апеляційної скарги Харківської міської ради про неправомірність додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 520/449/22 про стягнення на користь позивача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пункту третього частини першої статті 252 КАС України, встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (вул. Квітки-Основ`яненка, буд. 7, м. Харків, 61003, ) суму витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Відповідач не погодився із додатковим рішенням, обґрунтовуючи його тим, що розгляд справи за заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, було проведено в порядку спрощеного провадження, без виклику учасників, отже сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн є неспівмірною із складністю справи, та фактичним обсягом виконаних робіт.

Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи зі складноств справи, змісту та обсяг наданих адвокатом послуг, витрати на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, складають 3000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частиною першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приписи ч. 9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1, 2, 4 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2021 року у справі № 640/2076/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження витрат з оплати правничої допомоги, наданої протягом розгляду справи, представником позивача надано до матеріалів справи: копію договору про надання юридичної допомоги №193-01/2022 від 05.01.2022 із адвокатом Верещакою Олексієм Миколайовичем, додаток №1 від 05.01.2022 до договору про надання юридичної допомоги №193-01/2022 від 05.01.2022, акт прийому-передачі виконаних робіт №1 від 25.03.2023 до договору про надання юридичної допомоги №193-01/2022 від 05.01.2022, детальний опис робіт виконаних адвокатом, ордер на надання правничої допомоги адвокатом Верещакою Романом Олександровичем серії ВТ №1024077 від 06.01.2022.

Відповідно п. 6.1 договору про надання юридичної допомоги №193-01/2022 від 05.01.2022 сторони погодили, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, та у формі гонорару успіху, у розмірах, що зазначені в Додатку 1 до даного Договору, котрий є його невід`ємною частиною.

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 25.03.2022 до договору про надання юридичної допомоги №193-01/2022 від 05.01.2022 адвокатом Верещакою Романом Олександровичем були надані такі послуги:

- підготовка позовної заяви та направлення її до суду- 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн;

- підготовка апеляційної скарги та направлення її до суду- 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн;

- гонорар успіху - 20 000 грн.

Разом 50000 грн (п`ятдесят тисяч грн.).

Оплата наданих адвокатом послуг позивачем на дату подання цієї заяви не була здійснена у відповідності до пункту 6.3 договору про надання про надання юридичної допомоги №193-01/2022 від 05.01.2022, яким визначено, що гонорар підлягає сплаті протягом 30 календарних днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення по справі.

Отже, позивачем надано докази в підтвердження розміру витрат на оплату правової допомоги адвоката.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість вимог щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 3000 грн. з огляду на те, що вказана справа є незначної складності, роглянута в порядку письмового провадження без виклику сторін, а тому визначена судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу є спімірною зі складністю справи та фактичним обсягом виконаних робіт.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 520/449/22 - залишити без змін.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 520/449/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій