Справа № 140/20707/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/20707/23 пров. № А/857/2884/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року (головуючий суддя Плахтій Н.Б., м.Луцьк) у справі №140/20707/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТАВТОТРЕЙД" до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення й картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

25.07.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 03.07.2023 №UA205140/2023/000451/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002531.

Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2023 №24/1-2023, придбало у Westautotrade Sp. Z.o.o. (Польща) сідельний тягач DAF CF4802FT. Згідно із пунктом 3.1. вказаного договору вартість товару визначена в розмірі 22100,00 Євро. В свою чергу, Westautotrade Sp. z o.o. придбало сідельний тягач у FRAIKIN ASSETS згідно замовлення №23VO700321 за 22000,00 Євро, підтвердженням оплати вказаних коштів є банківська виписка. З метою митного оформлення товару, зокрема придбаного сідельного тягача, позивачем 29.06.2023 було подано до митниці митну декларацію (МД) №23UA44U2, в якій визначено митну вартість сідельного тягача за першим методом згідно ціни контракту, що становить 22100,00 Євро, та документи на підтвердження походження та вартості товару. 03.07.2023 відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002531 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000451/2. Позивач вказує, що відповідно до вимог Митного кодексу України (МК України) подав належний обсяг документів на підтвердження правових підстав придбання товару та визначення його митної вартості. Вважає, що висновки відповідача, викладені в якості мотивації оскаржуваного рішення, є безпідставними, не відповідають дійсності та не можуть слугувати обґрунтуванням законності оскаржуваних рішень відповідача. Зокрема, зазначена відповідачем розбіжність між вартістю товару, зазначеній у декларації країни відправлення (99 015 злотих) та інвойсу №FV0012/06/2023 (22 100 Євро, що перераховано відповідачем по курсу як 97 980,35 Злотих), не є свідченням розбіжності у фактичній вартості товару, а свідчить про застосований курс валют. Зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 як власника FRAIKIN ASSETS (а не Westautotrade Sp. z o.o.) не є доказом того, що позивачем придбано товар у неналежного продавця, а є свідченням особливостей зняття з обліку транспортних засобів у країнах ЄС, що також підтверджується згаданою декларацією країни відправлення. Крім цього, оскільки сторонами договору купівлі-продажу №24/1-2023 від 23.06.2023 визначено умову оплати товару як « 100% оплати по факту», однак не деталізували строк такої оплати, висновок відповідача про неподання банківського платіжного документу до митного оформлення є безпідставним. Зауважує, що на момент підготовки та подання позову до суду вартість придбаного товару позивачем оплачено. На думку позивача, для митного оформлення імпортованого товару було подано документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору. Натомість, визначена відповідачем в оскаржуваному рішенні митна вартість товару є сумнівною, оскільки відповідач взагалі не володів ціновою інформацією про вартість ідентичних чи подібних товарів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 №UA205140/2023/000451/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002531.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 30.05.2012 №651, статті 257 МК України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» подано МД №23UA44U2 від 29.06.2023 на товар: «сідельний тягач б/в, призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування» та документи на підтвердження заявленої митної вартості. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме: 1) в декларації країни відправлення №23PL301010E0859372 від 26.06.2023 числове значення вартості товару становить 99015 Злотих, проте в інвойсі №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 вартість товару становить 22100 Євро або 97980,35 Злотих; 2) відповідно до поданого інвойсу №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 продавцем товару (власником) є Westautotrade Sp. z o.o. Однак, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 26.09.2022 в графі C.1 зазначений інший власник - FRAIKIN ASSETS. Документів про перехід права власності від підприємства FRAIKIN ASSETS до Westautotrade Sp. Z. o.o. та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано; 3) згідно із пунктом 5.2 контракту №24/1-2023 від 23.06.2023 покупець здійснює оплату в Євро шляхом перерахування на рахунок продавця у формі 100% оплати по факту, однак, банківського платіжного документу не подано до митного оформлення. У зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах та спрацюванням ризиків АСУР, у відповідності до вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», статей 53, 54 МК України декларанту запропоновано в 10-денний термін надати додаткові документи. Для підтвердження митної вартості декларантом надано додаткові документи: закупівельну фактуру № від 02.06.2023; платіжний документ від 02.06.2022; рахунок проформа №23V0700321 від 02.06.2023; лист відповідь від 30.06.2023; лист від 30.06.2023. Закупівельна фактура № від 02.06.2023 та рахунок проформа №23V0700321 від 02.06.2023 на суму 22000 Євро. Згідно інвойсу №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 вартість товару становить 22100 Євро. У закупівельній фактурі № від 02.06.2023 зазначено наступне: Conditions de livraisons Usine FR, що в перекладі з французької мови означає: умови поставки товару франко-завод, тобто згідно термінів Інкотермс EXW. Дана інформація означає, що суму транспортних витрат, згідно зазначених умов поставки, не включено до ціни оцінюваного товару. Крім того, декларантом не спростовано взаємозв`язок між покупцем та продавцем, що має вплив на ціну товару. Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом б/н від 30.06.2023. Також, апелянт зауважує, що надана декларантом до митного оформлення експертна довідка №616/2 від 29.06.2023 за своєю суттю не є висновком про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленим спеціалізованою експертною організацією, оскільки визначає лише марку, модель, тип, серійний номер, країну виробника, повну масу та рік виготовлення автомобіля, а не встановлює його якісні та вартісні характеристики. Неподання позивачем витребуваних документів, зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на товар на рівні: 33300 Євро за МД №UA100430/2023/472361 від 11.04.2023. Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного №UA205140/2023/002153 містить причини відмови, вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також в ній вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову. Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України, про що свідчить МД №23UA20U5 від 03.07.2023. З огляду на наведене вище, апелянт вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості від 03.07.2023 №UA205140/2023/000451/2 такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законними та обґрунтованими. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

23.06.2023 між ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» (покупець) та фірмою Westautotrade Sp. Z.o.o. (Польща) (продавець) було укладено договір купівлі-продажу від №24/1-2023, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товар, зазначений у пункті 2.1.

Згідно із пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що товаром 1 є сідельний тягач DAF CF4802FT, номер шасі НОМЕР_2 та товаром 2 напівпричіп KRONE, номер шасі НОМЕР_3 .

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору ціна товару 1 встановлюється в Євро і становить 22100,00 Євро та товару 2 6500,00 Євро. Загальна ціна договору складає 28 600,00 Євро.

29.06.2023 з метою здійснення митного оформлення товару «сідельний тягач б/в, призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування: - марка: DAF, - модель: C F 480, - календарний рік виготовлення: 2018, - модельний рік виготовлення: 2018, - кузов (рами, шассі): НОМЕР_2 , - тип кузова: сідельний тягач, - тип двигуна: дизельний, - робочий об`єм: 12902 см3, потужність: 355 кВт. - номер двигуна: невизначений, - колісна формула: 4х2, - загальна кількість місць, включаючи водія: 2, категорія ТЗ за документами виробника: N3, Виробник: «DAF TRUCKS N.V.», NL. Торговельна марка: «DAF», декларантом позивача подано до Волинської митниці митну декларацію №23UA44U2. Митна вартість визначена за першим методом - за ціною договору та становить 21 000 Євро.

До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактура (інвойс) №FV0012/06/2023 від 23.06.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 26.09.2022, договір купівлі-продажу №24/1-2023 від 23.06.2023, митну декларацію країни відправлення від 26.06.2023 №23PL301010E0859372, договір про надання послуг митного брокера №02/19 від 02.05.2019, сертифікат відповідності колісного транспортного засобу від 28.06.2023 №UA.005.014827-23, довідкове повідомлення експерта автотоварознавця №616/2 від 29.06.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею надіслано декларанту електронне повідомлення, в якому декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту);банківський платіжний документ; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію); висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та інші наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

У відповідь на вказане повідомлення, декларант надав пояснення від 30.06.2023 та додаткові документи, а саме: закупівельну фактуру № від 02.06.2023, платіжний документ від 02.06.2022, рахунок проформа №23V0700321 від 02.06.2023.

У листі від 30.06.2023 позивач просив прийняти рішення без урахування 10-денного терміну на основі наданих електронних документів, прикріплених до МД та повідомив, що інші документи, які зазначені в частині третій статті 53 МК України надаватися не будуть.

03.07.2023 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000451/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002531.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме: в декларації країни відправлення №23PL301010E0859372 від 26.06.2023 числове значення вартості товару становить 99015 Злотих, проте в інвойсі №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 вартість товару становить 22100 Євро або 97980,35 Злотих; відповідно до поданого інвойсу №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 продавцем товару (власником) є Westautotrade Sp. z o.o. Однак, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 26.09.2022 в графі C.1 зазначений інший власник - FRAIKIN ASSETS. Документів про перехід права власності від підприємства FRAIKIN ASSETS до Westautotrade Sp. Z. o.o. та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано.

Крім того, продавець Westautotrade Sp. Z o.o. (директор Serhii Samoilich) та покупець ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» (директор Andrii Samoilich) є пов`язаними між собою відповідно до статті 58 пункту 17 МК України та статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Відповідно така взаємопов`язаність могла вплинути на ціну товару, оскільки вартість транспортного засобу на Європейському ринку значно вища.

Згідно із пунктом 5.2 контракту №24/1-2023 від 23.06.2023 покупець здійснює оплату в Євро шляхом перерахування на рахунок продавця у формі 100% оплати по факту, однак банківського платіжного документу не подано до митного оформлення.

На вимогу митного органу, для підтвердження митної вартості декларантом надано наступні додаткові документи: закупівельну фактуру № від 02.06.2023; платіжний документ від 02.06.2022; рахунок проформа №23V0700321 від 02.06.2023; лист відповідь від 30.06.2023; лист від 30.06.2023.

Закупівельна фактура № від 02.06.2023 та рахунок проформа №23V0700321 від 02.06.2023 на суму 22 000 Євро. Згідно інвойсу №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 вартість товару становить 22100 Євро.

У закупівельній фактурі № від 02.06.2023 зазначено наступне: Conditions de livraisons Usine FR, що в перекладі з французької мови означає: умови поставки товару франко-завод, тобто згідно термінів Інкотермс EXW. Дана інформація означає, що суму транспортних витрат, згідно зазначених умов поставки, не включено до ціни оцінюваного товару.

Крім того, декларантом не спростовано взаємозв`язок між покупцем та продавцем, що має вплив на ціну товару.

Від надання інших додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом б/н від 30.06.2023.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МК України) та методу 26 (статті 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на товар на рівні 33300 Євро за МД №UA100430/2023/472361 від 11.04.2023.

03.07.2023 декларант подав митну декларацію №23UA20U5, за якою імпортований транспортний засіб випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Не погоджуючись із прийнятими Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (МК України).

Згідно з частиною першою статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною шостою статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої третьої статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених участинах п`ятій і шостій статті 52цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4цього Кодексу або до суду.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем відповідачу, зокрема, були подані: рахунок-фактура (інвойс) №FV0012/06/2023 від 23.06.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 26.09.2022, договір купівлі-продажу №24/1-2023 від 23.06.2023, митна декларація країни відправлення від 26.06.203 №23PL301010E0859372, договір про надання послуг митного брокера №02/19 від 02.05.2019, сертифікат відповідності колісного транспортного засобу від 28.06.2023 №UA.005.014827-23, довідкове повідомлення експерта автотоварознавця №616/2 від 29.06.2023 та додатково на вимогу митного органу: закупівельна фактура № від 02.06.2023, платіжний документ від 02.06.2022, рахунок проформа №23V0700321 від 02.06.2023.

Колегія суддів вважає, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, договором купівлі-продажу від 23.06.2023 №24/1-2023, укладеним між ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» (покупець) та фірмою Westautotrade Sp. Z.o.o. (Польща) (продавець) визначено предмет договору, характеристики товару, ціну та загальну вартість договору, умови постачання товару та платежу.

Згідно із пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що товаром 1 є сідельний тягач DAF CF 4802 FT, номер шасі НОМЕР_2 та товаром 2 напівпричіп KRONE, номер шасі НОМЕР_3 .

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору ціна товару 1 встановлюється в Євро і становить 22 100,00 Євро, та товару 2 6500,00 Євро. Загальна ціна договору складає 28 600,00 Євро.

Товар поставляється на умовах DAP Ягодин (Україна) (пункт 4.3).

На виконання умов вказаного договору та згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) №FV0012/06/2023 від 23.06.2023, компанія Westautotrade Sp. Z.o.o. поставила ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» товар сідельний тягач DAF CF 4802 FT, номер шасі НОМЕР_2 , 2018 рік вартістю 22100 Євро.

Стосовно доводів апелянта, що в декларації країни відправлення №23PL301010E0859372 від 26.06.2023 числове значення вартості товару становить 99015 Злотих, проте в інвойсі №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 вартість товару становить 22100 Євро або 97980,35 Злотих, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В експортній митній декларації №23PL301010E0859372 від 26.06.2023 вартість товару дійсно визначена у валюті Злотий та становить 99015.

Разом з тим, твердження апелянта про наявність розбіжностей у вартості товару в Євро, зазначеній в рахунку-фактурі (інвойсі), та у декларації країни експорту, яка зазначена в злотих (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 5.3 договору валюта платежу - Євро. Згідно з наданим до митного оформлення інвойсом вартість товару визначалась в Євро. Тобто вартість товарів у польських злотих сторонами договору взагалі не визначалась.

Апеляційний суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Колегія суддів звертає увагу, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем. При цьому, у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до поданого інвойсу №FV0012/06/2023 від 23.06.2023 продавцем товару (власником) є Westautotrade Sp. z o.o., однак в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 26.09.2022 в графі C.1 зазначений інший власник - FRAIKIN ASSETS. Документів про перехід права власності від підприємства FRAIKIN ASSETS до Westautotrade Sp. Z. o.o. та ціни придбання транспортного засобу декларантом не надано.

Щодо таких доводів апелянта, апеляційний суд зазначає, що продавець та власник товару не повинен обов`язково бути однією і тією ж особою. Продавець, реалізуючи транспортний засіб, не зобов`язаний здійснювати його реєстрацію за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем. З поданих декларантом документів (договору від 23.06.2023 №24/1-2023) зрозуміло, що продавцем є компанія Westautotrade Sp. z o.o. Доказів перебування позивача у договірних відносинах з третіми особами, крім продавця, матеріали справи не містять. Також, чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, що може становити комерційну таємницю, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власників не входить до компетенції митного органу та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Більше того, колегія суддів зауважує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає безпідставною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Також, митний орган вказує, що згідно із пунктом 5.2 контракту №24/1-2023 від 23.06.2023 покупець здійснює оплату в Євро шляхом перерахування на рахунок продавця у формі 100% оплати по факту, однак банківського платіжного документу не подано до митного оформлення.

У відповідь на електронне повідомлення митниці, позивач в листі від 30.06.2023 щодо вказаних зауважень пояснив, що оплата по факту передбачає відстрочку платежу, у зв`язку із чим платіжне доручення не може бути наданим. Наведеним пояснюється ненадання декларантом документа про оплату за товар згідно з рахунком-фактурою №FV0012/06/2023 від 23.06.2023, оскільки на момент митного оформлення імпортованого товару оплата товару не відбулася та термін оплати по факту поставки не закінчився. Тоді, як відповідно до пункту 4 частини другої статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, подаються для підтвердження митної вартості товарів, якщо рахунок сплачено.

При цьому, в матеріалах справи наявна копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 21.07.2023 №246, із якої вбачається, що загальна вартість придбаного товару - 28 600 Євро (сідельний тягач - 22 100,00 Євро та напівпричіп 6500,00 Євро) згідно із договором купівлі-продажу від 23.06.2023 №24/1-2023 сплачена позивачем в повному обсязі.

З урахуванням наведеного, у колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Разом з тим, апелянт не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.

Апеляційний суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є рахунок-фактура.

Крім того, за змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Колегія суддів вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Митну декларацію, цінову інформацію якої використано для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу, відповідач до матеріалів справи не долучив. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 №UA205140/2023/000451/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002531 необґрунтованими та безпідставними, а тому, як вірно вказав суд першої інстанції, такі слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року у справі № 140/20707/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний