Справа № 520/34809/23
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 р. Справа № 520/34809/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Харківської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці (далі також відповідач), в якому просить суд скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023, прийняте Харківською митницею, є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач під час його прийняття не довів наявність застережень, передбачених частинами 1, 2 статті 58 Митного кодексу України, щодо неможливості визначення митної вартості за основним методом, а також не виконав обов`язку доведення того, що митна вартість, визначена ним за резервним методом, ґрунтується на раніше визначених митним органом митних вартостях, як це передбачено частиною 2 статті 64 Митного кодексу України.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів (а.с. 88 - 90).

22.12.2023 представником відповідача через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи,що при прийнятті митницею оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митного органу інформацію, яка міститься в ціновій базі ЄАІС про подібні товари, що підтверджується доданим до відзиву витягом з ЦБД ЄАІС Держмитслужби; подані до митного оформлення документи відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари.

Вказане в сукупності, на думку митного органу, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим просить суд відмовити в їх задоволенні.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначає, що зауваження митного органу до поданих в процесі декларування товару документів, викладені в оскаржуваному рішенні, не є підставою для висновку про наявність розбіжностей, які впливають на правильність визначення митної вартості імпортованого товару. Звертає увагу, що 14.11.2023 звертався до відповідача із заявою та надав додаткові документи та інформацію для підтвердження заявленої митної вартості товарів для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023, проте відповідач необґрунтовано відмовив у скасуванні вказаного рішення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, між між ФОП ОСОБА_1 (як покупцем) та JIAXING CAVORT HARDWARE CO.,LIMITED, CHINA (як продавцем) укладено Контракт від 03.04.2018 за №030418-JX (а.с. 5-7).

За умовами контракту товар поставлявся партіями, на умовах FOB, SHANGHAI, CHINA, Інкотермс-2010, за цінами, визначеними у додатках, в ціну товару включено вартість тари, упаковки і маркування (п.1, п. 2.1, п.2.2, п.3.1. Контракту).

Додатком від 21.04.2023 за №6 сторонами контракту погоджені найменування, кількість, вартість та умови оплати поставки партії товару (30% - передоплата, 70% - оплата до прибуття товару в порт) (а.с. 8).

Декларування партії товару здійснене через Харківську митницю за митною декларацією від 13.10.2023 за №23UA68U1.

На підтвердження заявленої у митній декларації №23UA68U1 від 13.10.2023 митної вартості товару, яка становить 39 397,50 доларів США, разом з декларацією позивачем до митного органу подані такі документи:

- за кодом d0271 - Пакувальний лист (Packinglist) від 27.06.2023;

- за кодом 0380 - Рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) від 27.06.2023 за № 23FLP04;

- за кодом d0705 - Коносамент (Billoflading) від 31.07.2023 за № QN23070423;

- за кодом 0861 - Сертифікат про походження товару (Certificateoforigin) від 08.08.2023 за № 23С3304 А2290/00014;

- за кодом d2721 - Залізнична накладна для внутрішнього сполучення від 24.09.2023 за № 31501178;

- за кодом d3001 - Банківський платіжний документ, що стосується товару від 27.04.2023 за №пд.38;

- за кодом d3001 - Банківський платіжний документ, що стосується товару від 27.06.2023 за № пд.53;

- за кодом d3004 - Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги тр.рахунок від 25.09.2023 за № TG250923003;

- за кодом d3004 - Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги тр.рахунок від 25.09.2023 за № TG250923004;

- за кодом d3007 - Документ, що підтверджує вартість перевезення товару, тр.довідка від 25.09.2023 за № 11819;

- за кодом d3014 - Прейскурант (прайс-лист) виробника товару, прайс-лист від 10.04.2023;

- за кодом d3016 - Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 11.1 0.2023 за № 1715;

- за кодом d4103 - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), Дод. угода № 4 від 23.06.2021;

- за кодом d4103 - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), Дод. Угода № 5 від 29.12.2021;

- за кодом d4103 - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), доп.6 від 21.04.2023;

- за кодом d4104 - Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 03.04.2018 за № 030418-JX;

- за кодомd4301 - Договір (контракт) про перевезення від 11.04.2018 за № 11.04.2018/50Д;

- за кодом m9000 - Інші некласифіковані документи, лист т.ф. від 21.05.2021;

- за кодом m9000 - Інші некласифіковані документи, опис від 10.04.2023;

- за кодом d9610 - Копія митної декларації країни відправлення від 28.07.2023 за№ 02600111.

Подання вказаних документів декларантом до митного органу разом з митною декларацією підтверджено представником митного органу у відзиві на позов. Копії зазначених документів містяться в матеріалах справи (а.с. 5 - 84).

Митну вартість придбаного товару заявлено за першим методом (ціною договору).

У відзиві на позов представником митного органу зазначено, що за вищевказаною митною декларацією №23UA68U1 від 13.10.2023 автоматизованою системою управління ризиками (АСУР) в напрямку контролю правильності визначення митної вартості товару було згенеровано форми митного контролю за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості).

У зв`язку з чим, 13.10.2023, митницею направлено позивачу повідомлення, в якому зазначено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митноївартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та додатково запропоновано надати додаткові документи.

Листом від 17.10.2023 позивач повідомив Харківську митницю про відсутність можливості надання додаткових документів та просив випустити товари, що декларуються, у вільний обіг під фінансову гарантію.

Рішенням про коригування митної вартості товару №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023Харківською митницею відмовлено ФОП ОСОБА_1 у митному оформленні товару (а.с. 67-68).

В рішенні про коригування митної вартості товарів в обґрунтування причин та обставин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі статей 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України, зазначено таке.

1) документ від 10.04.2023 під кодом 3014 не можна вважати прас-листом, оскільки він містить лише дві позиції, а також відсутній термін дії не зазначено граничну дату сплати за товар, що свідчить про розбіжності;

2) в декларації країни відправлення N° 02600111 від 28.07.2023 зазначено код товару 0, цей код товару не відповідає коду, зазначеному в ЕМД № 23UA68U1 від 13.10.2023, що подана до митного оформлення, а саме 0;

3) залізнична накладна від 24.09.2023 за № 31501178, надана до митного оформлення, містить інформацію, відмінну від інформації, зазначеної в ЕМД, наданій до митного оформлення, в частині Відправник та Одержувач.

4) відсутній договір ВС/77/2022-ЦЮ, зазначений в залізничній накладній від 24.09.2023 за № 31501178;

5) згідно з коносаментом від 31.07.2023 за № QN23070423 умовами поставки зазначено FOB Шанхай-Гданськ, відповідно до залізничної накладної від 24.09.2023 № 31501178 станцією відправлення значиться порт Глівіце;

6) вартість фрахту згідно з довідкою TG250923003 складає 34 081,97 грн за 20 ф контейнер, що суперечить інформації, зазначеній в листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 27.07.2023 за № 15/15-02-05/7/3408;

7) відсутній договір QueenLogistic, зазначений в коносаменті № QN23070423 від 31.07.2023.

В рішенні про коригування митної вартості також зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час становить 1,948дол.США/кг (товар № 1). Враховуючи зазначене, митну вартість товару скориговано відповідно до ст. 64 МКУ за резервним методом відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, митна декларація № UA400040/2023/30348від 12.09.2023. Митну оцінку товару здійснено за резервним методом з розрахунку1,948 дол.США/кг (товар № 1) (задекларований рівень митної вартості 1,6649 дол.США/кг).

18.10.2023ФОП ОСОБА_1 складено нову МД№ UA32U5, відповідно до якої товари випущені у вільний обіг, визначено ціну товару за другорядним (резервним) методом та додатково сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом в поданій ЕМД від 13.10.2023, та митною вартістю, визначеною митним органом в спірному рішенні, в сумі 57 417,80 грн.

14.11.2023 позивач, у порядку ст. 55 Митного кодексу України, звернувся до Харківської митниці із заявою про скасування рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023, надавши додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

За результатами розгляду заяви від 14.11.2023 відповідач листом від 17.11.2023 за №7.14-2/15-02/13/6652 повідомив позивача, що подані ним додаткові документи не спростовують сумнівів митниці щодо дійсної вартості задекларованої митної вартості оцінюваних товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023.

Скориставшись правом на оскарження рішення про коригування митної вартості товарів, зазначеного вище, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1)витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10 червня 2020 року у справі №1.380.2019.004752, від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а, яку відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

В постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 Верховний Суд також дійшов висновку, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд звертає увагу, що надання декларантом додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення митним органом митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Разом з цим, митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Правомірність такого підходу неодноразово оцінювалася судами, зокрема Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі № 804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Суд звертає увагу, що за змістом відзиву на позовну заяву, перед прийняттям оскаржуваного рішення, після отримання ЕМД, поданої ФОП ОСОБА_1 до митного органу, останнім 13.10.2023 направлено декларанту повідомлення,в якому зазначено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та додатково запропоновано надати такі документи:

1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

2) виписку з бухгалтерської документації,

3) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та с умовою продажу оцінюваних товарів;

4) каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Листом від 17.10.2023 позивач повідомив Харківську митницю про відсутність можливості надання додаткових документів (а.с. 66).

В контексті наведеного суд звертає увагу, що надання позивачем додаткових документів повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Суд також звертає увагу, що митним органом мають аналізуватись лише ті документи та відомості в них, що дійсно мають вплив на формування митної вартості товарів.

Проте, з переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.

Зазначення відповідачем додаткових документів, що передбачені частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, не можна вважати належним обґрунтуванням коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №820/2014/17, в якій Верховний Суд також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 Про захист особи відносно актів адміністративних органів.

Щодо посиланнямитного органу в оскаржуваному рішенні на те, що документ від 10.04.2023 під кодом 3014 не можна вважати прайс-листом, оскільки він містить лише дві позиції, а також відсутній термін дії не зазначено граничну дату сплати за товар, що свідчить про розбіжності, суд зазначає, що прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені упрайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.

В постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд вказує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом і у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.

Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на те, що в декларації країни відправлення № 02600111 від 28.07.2023 зазначено код товару 0, який не відповідає коду, зазначеному в ЕМД № 23UA68U1 від 13.10.2023, що подана до митного оформлення, а саме 0, суд зазначає, що з урахуванням приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни відправлення, до того ж, не впливає на митну вартість як таку.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16.

Крім того, суд ураховує, що продавець за контрактом JIAXING CAVORT HARDWARE CO.,LIMITED листом від 07.11.2023, наявним в матеріалах справи, повідомив, що ним використовується код товару № як загальний, але наступні 4 цифри відображають додатковий номер та можуть відрізнятися від коду інших країн, а також зазначив, що покупцем подається митна декларація за більш детальним кодом як завершений виріб згідно з Поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, який не суперечить коду країни відправника. Так, код № означає «Інші», код № означає «Інші». Враховуючи, що завезений товар це дверна фурнітура, то до цього товару притаманний як код №, так і код №.Зазначення різних кодів не є помилкою так як вони відповідають загальним відомостям у групі 7318 «Гвинти, болти, гайки, глухарі, гачки вкручувані, заклепки, шпонки, шплінти, шайби (включаючи пружинисті шайби) та аналогічні вироби, з чорних металів». Наголошено на тому, що всі коди товарів № та № підпадають під мито зі ставкою 5%, а тому були включені всі складові митної вартості (а.с. 82).

Стосовно твердження митного органу в оскаржуваному рішенні, що залізнична накладна від 24.09.2023 за № 31501178, надана до митного оформлення, містить інформацію, відмінну від інформації, зазначеної в ЕМД, наданій до митного оформлення, в частині Відправник та Одержувач, суд зазначає таке.

Так, відповідно до ЕМД № 23UA68U1 від 13.10.2023 Відправник/Експортер: JIAXING CAVORT HARDWARE CO., LIMITED, Одержувач: ФОН ОСОБА_1 . Згідно із залізничною накладною від 24.09.2023 за № 31501178, Відправником вказано: ПЦЦ Інтермодаль Термінал, Одержувачем зазначено: ТОВ «Автомехцентр».

За матеріалами справи, відповідно до договору транспортного експедирування № 11.04.2018/5ОД від 11.04.2018, укладеному між ТОВ «ТАНІТ ГРУП» (як експедитором) та ФОП ОСОБА_1 (як клієнтом), експедитор зобов`язався за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (а.с. 36-43).

У листі від 03.11.2023 (а.с. 58-59) ТОВ "ТАНІТ ГРУП" повідомив таке: згідно з СМГС від 01.11.1951 у залізничній накладній №31501178 відправником вказано особу, яка є відправником платформи №94373057 рухомого складу поїзда - ПЦЦ ИнтермодальТерминал; відправник JIAXING CAVORT HARDWARE CO.,LIMITED згідно з коносаментом від 31.07.23 за №QN23070423 не є відправником платформи №94373057 рухомого складу поїзда, відповідно, у графі №1 залізничної накладної №31501178 не був вказаний; у залізничній накладній №31501178 одержувачем вказано особу, яка є одержувачем платформи №94373057 рухомого складу поїзда - ТОВ «Автомехцентр». Одержувач ФОП ОСОБА_1 згідно з коносаментом від 31.07.23 за №QN23070423 не є одержувачем платформи №94373057 рухомого складу поїзда, відповідно у графі №3 залізничної накладної №31501178 не був вказаний.

До залізничної накладної №31501178 додається контрольний талон за документом №23UA44U6, згідно з яким контейнер №MRKU8489972 для одержувача ФОП ОСОБА_1 за декларацією №23UA44U6 прибуває на платформу №94373057 на адресу одержувача платформи №94373057 рухомого складу поїзда - ТОВ «Автомехцентр».

Також, у цьому контрольному талоні до залізничної накладної №31500809 містяться відомості про попередню митну декларацію 28.09.2023 за №23UA44U6, за якою ФОП ОСОБА_1 подав до митного органу документи та інформацію для пропуску товарів через митний кордон України відносно товарів, які знаходяться в контейнері №MRKU8489972.

В графі 15 залізничної накладної №31501178 зазначено «№MRKU8489972», що є номером контейнера. Згідно з довідкою про транспортні витрати від 25.09.2023 за №11819, оформленою експедитором ТОВ "ТАНІТ ГРУП", одержувач контейнера №MRKU8489972 за маршрутом міжнародного сполучення є ФОП ОСОБА_1 .

В графі 24 залізничної накладної №31501178 зазначено «інвойс 23FLP04 від 27.06.2023», що є номером та датою інвойсу виданого постачальником JIAXING CAVORT HARDWARE CO.,LIMITED покупцю ФОП ОСОБА_1 за контрактом від 03.04.2018 за №030418-JX про відвантажений товар.

В графі 24 залізничної накладної №31501178 зазначено «пакувальний лист», що є документом, виданим постачальником JIAXING CAVORT HARDWARE CO.,LIMITED покупцю ФОП ОСОБА_1 за контрактом від 03.04.2018 за №030418-JX про відвантажений товар.

Отже, кінцевим одержувачем товару за залізничною накладною СМГС від 24.09.2023 за №31501178 згідно з контейнером №MRKU8489972, інвойсом 23FLP04 від 27.06.2023 та пакувальним листом є ФОП ОСОБА_1 .

Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на відсутність договору ВС/77/2022-ЦЮ, зазначеного в залізничній накладній від 24.09.2023 за № 31501178, та договору з QueenLogistic, вказаного в коносаменті № QN23070423 від 31.07.2023, суд зазначає, що такі укладено ТОВ "ТАНІТ ГРУП" на виконання договору транспортного експедирування № 11.04.2018/5ОД від 11.04.2018 з безпосередніми перевізниками товару, а надання митному органу під час митного оформлення товарів доказів документального підтвердження наявності договірних відносин з безпосередніми перевізниками товару митним законодавством не передбачено.

Зокрема, договором транспортного експедирування № 11.04.2018/5ОД від 11.04.2018 передбачено, що експедитор має право договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх зобов`язань за договором (п. 2.1.1 договору).

Крім того, листом від 03.11.2023 ТОВ "ТАНІТ ГРУП" повідомило позивача, що не може надати договір №ВС/77/2022-ЦЮ, який зазначений в залізничній накладній 31500809, та договір з QueenLogistic, вказаний в коносаменті № QN23070423 від 31.07.2023, оскільки сторони умовами договору передбачили зобов`язання не розголошування інформації будь-якій третій стороні без попередньої письмової згоди іншої сторони по даному договору; за інформацією наданою сторонами, останні не надали згоду на поширення укладеного договору №ВС/77/2022-ЦЮ, який зазначений в залізничній накладній 31500809, та договору з QueenLogistic, вказаного в коносаменті № QN23070423 від 31.07.2023 (а.с. 58-59).

В оскаржуваному рішенні митний орган також зазначає про те, що згідно з коносаментом від 31.07.2023 за № QN23070423 умовами поставки зазначено FOB Шанхай-Гданськ, відповідно до залізничної накладної від 24.09.2023 № 31501178 станцією відправлення значиться порт Глівіце.

З цього приводу експедитор ТОВ "ТАНІТ ГРУП" листом від 03.11.2023 повідомив, що на вантаж за коносаментом від 31.07.2023 за №QN23070423 контейнер MRKU8489972 для виїзду з порту Gdansk, Poland до пункту-переходу Мостиська-Пшемисль оформлену транзитну декларацію ТІ від 19.09.2023 №MRN23PL322080NU65TIC2 та Deliveryorder від 03.09.2023.

Транзитна декларація ТІ від 19.09.2023 за №MRN23PL322080NU65TIC2 оформлена на весь маршрут слідування Gdansk, Poland - Medyka/Мостиська-Пшемисль. Пункт-переходу відображається в графі №53 транзитній декларації.

Компанія ТОВ "ТАНІТ ГРУП" для надання послуг з транспортування по території Польщі залучає залізничного перевізника ПЦЦ ОСОБА_2 (РСС Intermodal A.S.). Компанія ПЦЦ ОСОБА_2 має право формувати залізничний склад для відправки в Україну як в морських портах, так і на інших залізничних терміналах в тому числі і в Глівіце (Польща). Перевезення контейнерів з портів Гданськ/Гдиня до залізничних терміналів в Глівіце (Польща) здійснюється власними силами ПЦЦ ОСОБА_2 без відомостей щодо внутрішнього переміщення по території Польщі. Інформація щодо станції відправлення у СМГС відповідає місцю формування залізничного складу (залізничний термінал) компанією ПЦЦ ОСОБА_2

Рахунок від 25.09.2023 №TG250923003 та довідка про транспортні витрати від 25.09.2023 за №11819 відображають всі витрати за межами території України на умовах FOB SHANGHAI, CHINA до пункту-переходу м/п Мостиська-Пшемисль (Польща).

Стосовно посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на та, що вартість фрахту згідно з довідкою TG250923003 складає 34 081,97 грн за 20 фунтовий контейнер, що суперечить інформації, зазначеній в листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 27.07.2023 за № 15/15-02-05/7/3408, то суд ураховує, що висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» у листі від 27.07.2023 за № 15/15-02-05/7/3408 носить консультаційний характер, сформований за даними світової цифрової платформи SeaRates(www.searates.com) та не дає однозначної оцінки щодо рівня поточних цін на морські перевезення 20 фунтових контейнерів з Китаю. При цьому наводяться обставини, що можуть впливати на зміну рівня ціни, зокрема: в залежності від оператора постачальника послуг, строків відправлення, попереднього бронювання, умов оплати, наявності попутних вантажів тощо (а.с. 80-81).

Суд зазначає, що інформація з будь-якого інформаційного ресурсу (з мережі Інтернет, висновок спеціалізованих організацій тощо), виявлена в ході проведення митного контролю не є безумовною підставою до визнання недостовірними та неправдивими відомостей щодо митної вартості товару, та відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Така інформація повинна оцінювати в комплексі з поданими декларантом документами. Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про наявність підстав для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в постанові від 27 січня 2022 року у справі № 200/6413/20-а.

Суд зазначає, що разом з митною декларацією позивачем подано рахунок від 25.09.2023 за №ТG250923003 та №ТG250923004, довідку про транспортні витрати від 25.09.2023 за № 11819, які в сукупності давали відповідачу змогу визначити вартість транспортної складової та ідентифікувати її як таку, що відноситься до конкретної поставки.

Зважаючи на наведене, висновки митного органу, наведені в оскаржуваному рішенні, є необґрунтованими та не беруться судом до уваги.

Разом з цим, у спірному рішенні митним органом не зазначено жодних обґрунтованих розбіжностей у документах, що стосуються числового значення заявленої митної вартості, також не наведено наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надані позивачем документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених ним у митній декларації та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. Більш того, самі по собі припущення відповідача про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є достатніми для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15 однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Суд також не приймає до уваги посилання представника митного органу у відзиві на позов на те, що під час здійснення митного контролю спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товару, оскільки спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Крім того, в постанові від 09.02.2022 у справі № 520/12621/2020 Верховний Суд дійшов висновку, що сам лише факт спрацювання системи управління ризиками не є підставою для проведення коригування заявленої декларантом митної вартості товарів. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. При цьому, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару митний орган також зазначив, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у цінових базах даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України про товари, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час, товар №1:№ UA400040/2023/30348 від 12.09.2023 (за ціною 1,948дол. США/кг), що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17, від 26.02.2019 у справі № 808/454/18.

Отже, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Окремо суд зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень за митними деклараціями, митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення, не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.

Та обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі 810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).

Крім того, суд звертає увагу, що отримана з бази даних ЄАІС Держмитслужби інформація про митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування не було оскаржено до суду та скасовано судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 810/4194/15.

Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів. Водночас, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023.

Водночас, суд звертає увагу, що подання до митного оформлення нової митної декларації

жодним чином не перешкоджає, не відміняє та не виключає права позивача на оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті ЕМД, прийнятих за первинно поданою ЕМД, що також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 18.05.2022 у справі №520/3246/2020, від 03.11.2022 у справі №П/811/1614/16.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі v. Finlandвід 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі RuizTorija v. Spainвід 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про скасування рішення про митної вартості товару - задовольнити.

Скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000545/2 від 17.10.2023.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.