Справа № 260/6269/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУДД
У Х В А Л А

24 квітня 2024 рокум. Ужгород№ 260/6269/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Куля Т.Т.,

за участі:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Кривка М.В.,

представник відповідача - Савула І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали звіту військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України 24 квітня 2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали. Повний текст Ухвали виготовлено та підписано 29 квітня 2024 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Кривки Миколи Володимировича (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), якою просить:

1) відкрити провадження в адміністративній справі;

2) позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити;

3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24.03.2023, поданого у ВЧ НОМЕР_1 21 квітня 2023 року та рапорту від 19.06.2023, поданого у ВЧ НОМЕР_1 19 травня 2023 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років);

4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути подані 21 квітня 2023 року та 19 травня 2023 року рапорти військовослужбовця - ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років);

5) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 визнати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Іршавським РВ УМВС України у Закарпатській області 19 червня 2007 року, РНОКПП: НОМЕР_3 ) таким, що підлягає звільненню у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років);

6) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Іршавським РВ УМВС України у Закарпатській області 19 червня 2007 року, РНОКПП: НОМЕР_3 ) у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г. п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років) (а.с.1-10).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року по справі № 260/6269/23, яке набрало законної сили 20 листопада 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24 березня 2023 року та рапорту від 19 травня 2023 року, про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено (а.с.127-138).

19 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 260/6269/23 задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року в адміністративній справі за № 260/6269/23 стосовно не розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапортів військовослужбовця ОСОБА_1 від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 у справі № 260/6269/23 шляхом розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапортів військовослужбовця ОСОБА_1 від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду, протягом 15 днів з моменту постановлення ухвали. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року в адміністративній справі № 260/6269/23. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , у тому числі її командира (керівника), підполковника ОСОБА_2 , подати протягом 15 днів звіт про виконання судового рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року в адміністративній справі за № 260/6269/23 та даної ухвали суду (а.с.183-189)

05 квітня 2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 в особі її командира було направлено на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду Звіт про виконання судового рішення від 20 жовтня 2023 року №260/6269/23. У поданому звіті представник відповідача посилається на те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 на виконання рішення Закарпатського адміністративного суду від 20.10.2023 року в справі №260/6269/23 розглянуто рапорти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 від 24.03.2023 року та від 19.05.2023 року з урахуванням чинного законодавства та висновків суду та підготовлено вмотивовані відповіді на них.

Однак згідно наказу командира військової частини № НОМЕР_4 від 01.03.2024 року «Про результати службового розслідування» старший солдат ОСОБА_1 з 26.01.2024 року по теперішній час значить таким, що самовільно залишив місце служби та його місце перебування військовій частині НОМЕР_1 не відоме, а тому виконати вище вказане рішення суду в частині повідомлення старшого солдата ОСОБА_1 не представляється можливим з об`єктивних причин, що не залежать від військової частини НОМЕР_1 .

Після повернення старшого солдата ОСОБА_1 в розташування військової частини НОМЕР_1 про, що буде оголошено відповідним наказом командира військової частини НОМЕР_1 , відповіді на його рапорти будуть йому вручені під підпис, про що суд буде повідомлено додатково (а.с.197-201).

10 квітня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.202, 203).

У судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти прийняття відзиву, зазначили, що відповідач не виконав рішення суду, оскільки мав при розгляді рапортів врахувати висновку суду викладені в рішенні, зокрема наслідком яких мало бути звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Натомість, представник відповідача у судовому засідання акцентував увагу на тому, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року виконано шляхом розгляду рапортів, як і зазначалося в судовому рішення. Оскільки позивачем самовільно залишено місце служби та його місце перебування військовій частині НОМЕР_1 не відоме, повідомити такого про результати розгляду рапортів на разі не є можливим.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, з цього приводу думку сторін, суд прийшов до переконання про необхідність завершення процедури судового контролю за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі №260/6269/23, виходячи з наступних доводів.

Суд зазначає, при розгляді адміністративної справи № 260/6269/23 судом встановлено, наявність протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданих ОСОБА_1 рапорту від 24 березня 2023 року та рапорту від 19 травня 2023 року, про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років). З метою відновлення порушеного права позивача, суд в рішенні від 20 жовтня 2023 року зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти від 24 березня 2023 року та 19 травня 2023 року, військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років), з врахуванням висновків суду.

Зі звіту про виконання судового рішення у справі № 260/6269/23 та додатків до нього вбачається, що 03 січня 2024 року командир Військової частини НОМЕР_1 розглянув рапорти ОСОБА_1 від 19.05.2023 та 24.03.2023 (а.с.210, 211).

Відтак, рішення суду в частині зобов`язати відповідача розглянути рапорти виконано.

Щодо належного повідомлення військовослужбовця про результати розгляду рапортів, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені. Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства, зокрема, є: обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтею 382 КАС України, за приписами частини 1 якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми кореспондуються з положенням частини шостої статті 245 цього Кодексу, згідно з якими у випадках, визначених у частинах третій п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

При цьому, такі процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин. Тобто зобов`язання суб`єкта владних повноважень відповідача у справі подати суду звіт про виконання постанови суду є правом, а не обов`язком суду.

Згідно КП «Діловодство спеціалізованого суду», позивачу видано виконавчий лист Закарпатським окружним адміністративним судом 20.12.2023 року на виконання рішення від 20.10.2023 року у справі №260/6269/23.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавчий лист пред`явлено до виконання, однак постановою старшого державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Микульця Н.І. від 07 березня 2024 року ВП № 73725561 зупинено вчинення виконавчих дій на період дії воєнного стану в Україні (а.с.181).

Суд встановив, що станом на даний час, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року справі №260/6269/23, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, виконано не в повній мірі, зокрема позивача не повідомлено про розгляд його рапортів, оскільки такий, самовільно залишив військову частину та місце його перебування відповідачеві не відоме.

Відповідно до частин першої та другої вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм вбачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду, а не його обов`язком, на чому наголошено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року (справа № 823/1265/16; адміністративне провадження №К/9901/16261/18), у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №704/1167/19 (адміністративне провадження №К/9901/12451/20).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи».

Окрім того суд вважає за необхідне зазначити, що накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, є мірою покарання за невиконання рішення суду у встановлений законодавством або судом строк, тому застосовувати його можливо лише при встановленні судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень та ухилення останнього від виконання рішення суду.

В даній справі позивачем не наведено, а судом не здобуто доказів того, що не повне виконання відбулося внаслідок недобросовісності в діях відповідача (щодо належного повідомлення позивача про результати розгляду його рапортів).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вживалися заходи до повного виконання рішення у цій справі, що привело до часткового його виконання.

Таким чином, судом не встановлено підстав для накладення штрафу на відповідача за невиконання рішення суду.

Отже, суд зазначає, що позивачу не відмовлено у виконанні судового рішення у справі №260/6269/23, резолютивну частину такого виконано шляхом розгляду рапортів.

Фактично, в даній справі має місце не згода позивача з результатами розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 поданих ОСОБА_1 рапортів. Однак правовідносини, що виникли після розгляду відповідачем рапортів, мають місце бути предметом розгляду в іншій адміністративній справі, оскільки під час розгляду даної, як вже зазначалося вище, судом було встановлено протиправну бездіяльність відповідача, а саме щодо не розгляду поданих позивачем рапортів.

Враховуючи те, що відповідач не відмовляється від виконання рішення суду, зокрема він розглянув рапорти ОСОБА_1 , суд вважає, що відсутня доцільність у неприйнятті цього звіту вцілому, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що поданий звіт про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі №260/6269/23 має бути прийнятий судом.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 254, 256, 295 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт військової частини НОМЕР_1 від 03 січня 2024 року за №1/365 про виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі №260/6269/23.

Завершити процедуру судового контролю за виконанням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року у справі №260/6269/23.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Іванчулинець