Справа № 160/27627/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
24.10.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича від 28.08.2023р., індексний номер: 69040821.
02.11.2023 року, за допомогою засобів електронного зв`язку, від представника позивача до суду надійшла заява про вирішення питання щодо витребування у відповідача копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69040821 від 28.08.2023 року та копії документів, які були подані регіональним відділенням фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області для проведення державної реєстрації.
07.11.2023 року, за допомогою засобів електронного зв`язку, від представника позивача до суду надійшла заява про долучення доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року було витребувано від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради: належним чином завірену копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69040821 від 28.08.2023 року; належним чином завірені копії документів, які були подані регіональним відділенням фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області для проведення державної реєстрації.
30.11.2023 року відповідачем до суду були надані витребувані, ухвалою суду від 13.11.2023 року, документи згідно відомостей державного реєстру речових прав.
15.01.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» представником позивача були надані додаткові пояснення, в яких останнім підтримано позицію, яка викладена у позовній заяві, у повному обсязі, а також зауважено, що в будь-якому випадку державний реєстратор повинен отримати відомості з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва для проведення державної реєстрації, оскільки проведення державної реєстрації можливе тільки у випадку наявності відомостей про технічні характеристики у Єдиній державши електронній системі у сфері будівництва.
Адміністративний позов та та додані до нього документи скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку до електронного кабінету Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та доставлена до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» 24.10.2023 р. об 11:54 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року скерована за допомогою електронних засобів зв`язку до електронного кабінету Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та доставлена до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» 01.11.2023 р. о 12:49 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи.
Відповідно до частин 5, 7 статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Відповідно до п.5 ч.5 ст.251 КАС України якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Пунктом 1 частини 1 статті 241 КАС України до судових рішень віднесено ухвали.
Суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17.11.2022 у справі №560/5541/20.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
За практикою Верховного Суду, зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
При цьому, станом на 15.01.2024 року відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, крім того, від нього до суду не надходили будь-які заяви, клопотання, повідомлення, в яких би останній виклав своє бажання надати відзив на позовну заяву в більш пізній термін.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що заочним рішенням від 09.08.2007 Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу по справі №2-372/07 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та повернення об`єкта у державну власність встановлено факт укладення між сторонами за результатами аукціону 26.05.1998 договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташований на земельній ділянці площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за №989. Вказаним рішенням суду договір було розірвано та повернуто об`єкт до державної власності в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08.10.2007 у справі №2-372/07 заочне рішення було скасоване.
В подальшому ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2007 у справі №2-3192/07 визнано мирову угоду, укладену Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області і ОСОБА_3 , за умовами якої останній зобов`язався завершити будівництво та ввести об`єкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць» в експлуатацію в серпні 2008 року.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов`язань договору з урахуванням мирової угоди, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2009 №ПР7/57-09 розірвано договір купівлі-продажу від 26.05.1998 №989 і зобов`язано ОСОБА_3 повернути об`єкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць» до державної власності.
Під час примусового виконання рішення було з`ясовано, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.04.2007 №3408 нерухоме майно було перепродано ОСОБА_4 та на підставі договору дарування від 16.08.2007 №2665, спірна будівля належить ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 01.10.2007 №16122551.
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2011 у справі №2-315/11 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволено; озовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними задоволено частково; у задоволенні позовних вимогиРегіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та повернення майна у державну власність відмовити.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2011 у справі №2-1082/11 задоволені позовні вимоги Регіонального відділення та витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 (яка змінила прізвище на Каїрську) на користь держави України в особі Регіонального відділення об`єкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць».

Державне майно повернуто не було, оскільки відповідно до Інформаційної довідки станом на 21.06.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна спірне нерухоме майно, яке витребуване у ОСОБА_2 , перебувало в іпотеці «Райффайзен Банку Аваль» згідно договору іпотеки від 27.12.2007 №014/03-03/10/1143/1 укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 .. Договір був укладений на забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_4 перед банком, які виникли на підставі Генеральної кредитної угоди №014/03-03/10/1143 від 27.12.2007, кредитного договору №014/03-03/10/1148 від 27.12.2007, кредитного договору №014/11-11/006/08 від 26.06.2008.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2020 у справі №213/1599/16-ц визнано недійсним договір іпотеки від 27.12.2007 №014/03-03/10/1143/1,укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» та ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №160/10673/21, позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, визнано протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21.05.2021 №58268397 та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21.05.2021 №58268397; зобов`язано Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провести державну реєстрацію права державної власності на об`єкт державної власності - незакінчена будівництвом нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Олександра Станкова, б. 9б .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі №160/10673/21, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 р. в адміністративній справі №160/10673/21 - залишено без змін.

Рішенням про державну реєстрацію прав №69040821 від 28 серпня 2023 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_6 . Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська обл., розглянувши заяву від 22.08.2023 за реєстраційним номером 56740072 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, вирішив провести державну реєстрацію прав за Заявою.

Вважаючи, протиправним та незаконним рішення державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича від 28.08.2023р., індексний номер: 69040821, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, врегульовані Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначені в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12. 2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Частиною четвертої статті 9 Закону № 1952- IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

За вимогами частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Як передбачено положеннями п.2 ч.3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав (частина перша статті 11 Закону № 1952-IV).

У силу приписів статті 37 цього Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Частиною 1 статті 18 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з частиною сьомою статті 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права речові та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до приписів статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав: наведені у ч. 1 ст. 24 Закону України № 1952-IV, якими є:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;

13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

За приписами п.67. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ч. 2 ст. 24 Закону №1952-ІV ).

Відповідно до приписів ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 27 Закону №1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, може бути проведена на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9).

Відповідно до п. 18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Водночас, Порядок № 1127 містить норму (абзац 1 п. 67), якою встановлено документи на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду.

Приписами цієї норми визначено, що для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону № 1952 та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

Наведена норма є бланкетною і для визначення конкретних документів, що є підставою для реєстрації права відсилає до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка в контексті спірних правовідносинах містить посилання на судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно як підставу для реєстрації права (п. 9 ч. 1 ст. 27).

Суд зважає на те, що питання наявності правових підстав для проведення державної реєстрації права державної власності на об`єкт державної власності - незакінчена будівництвом нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Олександра Станкова, б. 9б за Регіональним відділенням Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях вже було предметом судового розгляду в рамках адміністративної справи №160/10673/21, рішення в якій набрало законної сили 01 червня 2022 року, і яким встановлено наступне.

«У даному спорі позивач (Регіональне відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях) вважає, що заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08.12.2011 у справі №2-1082/11, яким витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області об`єкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць» за адресою: м. Кривий Ріг, 102, мікрорайон №3 та, яке набрало законної сили 20.12.2011, є законною і належною підставою для реєстрації права власності на нежитлову будівлю.

Позов про витребування майна з чужого незаконного володіння є віндикаційним позовом, метою якого є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11. 2018 у справі № 183/1617/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц., постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №916/1608/18.

Щодо посилання відповідача на розбіжності в наданих судових рішеннях для реєстрації прав власності адреси місця розташування об`єкта нерухомого майна, суд дослідивши матеріали справи встановив, що розпорядженням голови Інгулецької районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.06.2004 №112-р «Про присвоєння поштової адреси приміщенню магазина № 2 та приміщенню дитячого садка-ясел» присвоєно приміщенню дитячого садка-ясел: поштову адресу: 50102, м. Кривий Ріг, вул. 27-го Партз`їзду, 9б.

22.06.2016 Криворізькою міською радою прийнято рішення №634 «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.12.2008 №2920 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, проспектів, бульварів, вулиць, провулків міста ».

З метою впорядкування адресного господарства, ураховуючи розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року №Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області», на виконання вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», міською радою унесено зміни до рішення міської ради від 24.12.2008 №2920 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, проспектів, бульварів, вулиць, провулків міста», зі змінами, відповідно до вимог розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року №Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» (додаток).

Відповідно до Додатку до цього рішення вулиця ХХVІІ Партз`їзду перейменована на вул. Олександра Станкова.

В постанові Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2020 у справі №213/1599/16-ц за позовом Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до ТОВ «ФК «Форінт», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Вектор Банк» про визнання договору іпотеки недійсним, повернення майна до державної власності та зняття заборони відчуження предмету іпотеки вказано, що новою адресою незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, 102, мікрорайон №3 є м. Кривий Ріг, вул. Станкова, 9б .»

Крім того, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі №160/10673/21 було також заувадено наступне:

«Спір про право щодо об`єкту нерухомого майна тривав з 2007 року після звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць» та повернення об`єкта у державну власність. Після прийняття судових рішень у наведених справах спір про право власності на нерухоме майно відсутній. ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження належності їй зазначеного майна, відтак спірне рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 21.05.2021 №582 не впливає на обсяг її прав та/або обов`язків.

Колегія суддів також зазначає, що реєстрація обтяження щодо зазначеного об`єкту нерухомості датована 2007, 2011 та 2012 роками (до ухвалення рішення у наведених вище судових справах), а підстави для обтяження скасовані судом (визнано недійсним договір іпотеки від 27.12.2007; арешт, застосований ухвалою суду у справі № 2-315/11, припинив дію після набрання законної сили судовим рішенням у справі).

Наявність в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про те, що ОСОБА_1 є власницею нерухомого майна станом на 20.12.2021 свідчить про її ухилення від виконання судових рішень про повернення майна із незаконного володіння, у зв`язку із чим позивач і звернувся із заявою про реєстрацію права державної власності.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем надано належні докази на підтвердження зміни первісної адреси об`єкта, яке було продано ОСОБА_3 у 1998 році в ході малої приватизації (з « АДРЕСА_1 » на « АДРЕСА_2 » та, в подальшому, на « АДРЕСА_3 »). Проте, сам об`єкт є Дитячим садком-ясла на 380 місць, що неодноразово було встановлено наведеними вище судовими рішеннями.»

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №761/29966/16-ц (провадження №61-5327св19) роз`яснив, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Таким чином, в рамках розгляду справи №160/10673/21 були встановлені обставини, що свідчать про те, що підставою для проведення державної реєстрації права власності є саме заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08.12.2011, яке набрало законної сили 20.12.2011, у справі №2-1082/11, яким витребувано із незаконного володіння ОСОБА_7 на користь держави Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області об`єкт незавершеного будівництва «Дитячий садок-ясла на 380 місць» за адресою: м. Кривий Ріг, 102, мікрорайон №3, що також підтверджується матеріалами справи, що розглядається.

Також судами у рамках розгляду справи №160/10673/21 було спростовано, що подані Регіональним відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради під час первинного звернення 17.05.2021 для проведення державної реєстрації права власності за державою на об`єкт незавершеного будівництва нежитлової будівлі, що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Станкова, 9б документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Суд також зазначає, що реєстрація обтяження щодо зазначеного об`єкту нерухомості датована 2007, 2011 та 2012 роками (до ухвалення рішення у наведених вище судових справах), а підстави для обтяження скасовані судом: визнано недійсним договір іпотеки від 27.12.2007; арешт, застосований ухвалою суду у справі № 2-315/11, припинив дію після набрання законної сили судовим рішенням у справі; договір іпотеки, укладений між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 судовим рішенням у справі №213/1599/16-ц визнано недійсним.

Щодо посилання позивача на розбіжності в наданих судових рішеннях для реєстрації прав власності адреси місця розташування об`єкта нерухомого майна, судами, в рамках розгляду справи №160/10673/21, було також досліджено та проаналізовано ці факти.

Також судом враховується, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №160/10673/21, яке набрало законної сили 01 червня 2022 року, було, зокрема, зобов`язано Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провести державну реєстрацію права державної власності на об`єкт державної власності - незакінчена будівництвом нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Олександра Станкова, б. 9б .

За вказаних обставин, суд вважає, що рішення державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євгена Анатолійовича від 28.08.2023р., індексний номер: 69040821 прийнято на підставі, у межах та у спосіб, передбачений законодавством України, відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для його скасування.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. у відпустці, рішення ухвалене в перший робочий день.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна