Справа № 200/1542/24
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року Справа№200/1542/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

18 березня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 16 березня 2024 року, в якому позивач просив:

1. визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

2. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу, з 19 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (2 102 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум;

3. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року (2 270 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум;

4. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу, з 01 січня 2022 року по 06 жовтня 2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року (2 481 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

18 березня 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував докази у відповідача 1.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

08 квітня 2024 року суд постановив ухвалу, якою злучив до участі у справі як співвідповідачів Військову частину НОМЕР_2 (далі відповідач 2) та Військову частину НОМЕР_3 (далі відповідач 3); встановив відповідачам 2 і 3 строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідачів 1, 2, 3 додаткові докази.

У зв`язку з залученням співвідповідачів розгляд справи розпочато спочатку.

08 квітня 2024 року суд постановив ухвалу про поновлення строку звернення до суду.

З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 19 жовтня 2020 року по 06 жовтня 2022 року проходив військову службу в Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_1 , де і перебував на грошовому забезпеченні.

Позивач доводив, що Військова частина НОМЕР_1 нараховувала і виплачувала грошове забезпечення не в повному обсязі внаслідок того, що розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням здійснювався з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, в той час як належало застосовувати прожитковий мінімум, встановлений законом на 01 січня календарного року, в якому проводилось нарахування та виплата грошового забезпечення, як того вимагає п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704) в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у непроведенні нарахування грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Просив задовольнити позов.

Відповідач 1 Військова частина НОМЕР_1 позов не визнав, надав відзив на позовну заяву; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Зазначив, що 19 жовтня 2020 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 207 матрос ОСОБА_1 , призначений наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 15 жовтня 2020 року №78-РС на посаду навідника 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 , був зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

06 жовтня 2022 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 276 старший матрос ОСОБА_1 , стрілець 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 , який наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) від 14 вересня 2022 року № 196, увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_4 , був виключений зі списків Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач 1 вказував на те, що Постановою КМУ № 704 затверджені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

П. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній на момент її прийняття, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

На підставі п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» (далі Постанова КМУ № 103) внесені зміни до Постанови КМУ № 704.

П. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 103 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відповідач 1 наголосив, що правова норма, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, міститься в п. 4 Постанови КМУ № 704. Разом з цим примітки до додатків 1 і 14 Постанови КМУ № 704 правових норм не містять, у них наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків.

Таким чином, згідно з Постановою КМУ № 704 (в редакції Постанови КМУ № 103), яка була чинною станом на 01 січня 2020 року, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, яка набрала законної сили 29 січня 2020 року, визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови КМУ № 103.

Тобто, п. 6 Постанови КМУ № 103 втратив чинність 29 січня 2020 року.

З 29 січня 2020 року відновлена дія п. 4 Постанови КМУ № 704 у первісній редакції, яка запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому, п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 1774), який набрав чинності 01 січня 2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Крім того, відповідач 1 наголосив, що відповідно до листа помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 08 березня 2022 року № 154/181/1-182 Військова частина НОМЕР_1 була зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до листа помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 24 червня 2022 року № 154/181/2-392 Військова частина НОМЕР_1 з 01 липня 2022 року була зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_3 .

В подальшому на підставі листа помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 26 квітня 2023 року № 154/181/2-544 з 01 травня 2023 року Військова частина НОМЕР_1 була знята з фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_3 .

З огляду на викладене відповідач 1 стверджував, що в період з 08 березня 2022 року по 01 травня 2023 року Військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпечені Військової частини НОМЕР_2 , а в подальшому Військової частини НОМЕР_3 і не здійснювала нарахувань та розрахунків у зазначений період, а тому не є належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 .

Відповідач 1 доводив, що належними відповідачами за позовними вимогами ОСОБА_1 є Військова частина НОМЕР_3 та Військова частина НОМЕР_2 за відповідні періоди.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 Військова частина НОМЕР_2 позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач 2 зазначив, що відповідно до листа помічника Командувача ІНФОРМАЦІЯ_1 з фінансово-економічної роботи від 08 березня 2022 року № 154/181/1-182 Військова частина НОМЕР_1 була зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 .

В подальшому на підставі листа помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи від 24 червня 2022 року № 154/181/2-392 з 01 липня 2022 року Військова частина НОМЕР_1 була зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_3 .

З приводу застосування до спірних правовідносин норми п. 4 Постанови КМУ № 704 відповідач 2 навів доводи, подібні тим, що викладені відповідачем 1.

Додатково відповідач 2 зауважив, що з 29 січня 2020 року з дня набрання законної сили рішенням суду у справі № 826/6453/18 відновлена дія п. 4 Постанови КМУ № 704 у первісній редакції.

Однак з відновленням дії п. 4 Постанови КМУ № 704 у його первісній редакції, слід врахувати, що цією нормою визначена гранична нижня величина, яка береться для розрахунку розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, що складає 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року.

Відтак, у випадку, коли в календарному році, в якому застосовуються положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в такій редакції, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року є меншим 50% розміру мінімальної заробітної плати, то розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року як розрахункова величина не застосовується, а має бути застосована розрахункова величина 50% розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України від 14 листопада 2019 року 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на з 01 січня 2020 року 2 102,00 грн, мінімальна заробітна плата 4 723,00 грн.

Отже, за висновком відповідача 2, при визначенні розміру посадового окладу з урахуванням тарифних коефіцієнтів згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704 в якості розрахункової величини має застосовуватися мінімальна заробітна плата, оскільки 50% її розміру (2 361,50 грн) перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений у 2020 році (2 102,00 грн).

Проте, згідно з п. 3 розділу II Закону № 1774 мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 7 КАС, під час розв`язання правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ Закону № 1774 та п. 4 Постанови КМУ № 704, у редакції до внесення змін Постановою КМУ № 103, перевагу належить віддати положенням закону, як акту вищої юридичної сили.

Оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону № 1774 не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п. 4 Постанови КМУ № 704, у редакції до внесення змін Постановою КМУ № 103, відсутні підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Крім того відповідач 2 доводив, що саме він є належним відповідачем щодо фінансових зобов`язань за період з 08 березня 2022 року по 01 липня 2022 року.

Доводи позивача щодо необхідності обчислення посадового окладу та окладу за військове звання виключно з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2020 року, на думку відповідача 2, є недоречними, оскільки таке застосування суперечить нормам п. 3 розділу ІІ Закону № 1774 та п. 4 Постанови КМУ № 704.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 3 Військова частина НОМЕР_3 позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач 3 зазначив, що п. 4 Постанови КМУ № 704 чітко та однозначно визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12-14 цієї постанови.

Аргумент позивача про те, що вказана норма не є нечинною у зв`язку із скасуванням постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 п. 6 Постанови КМУ № 103, відповідач 3 вважав помилковим, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 скасовано п. 6 Постанови КМУ № 103, яким внесено зміни до п. 4 Постанови КМУ № 704. При цьому, в Постанові КМУ № 103 у чинній редакції від 20 жовтня 2022 року збережено внесення змін до п. 4 Постанови КМУ № 704 та викладено його у вищевказаній (чинній) редакції.

Посилання позивача на те, що зміст приміток до додатків 1 та 14 до Постанови КМУ № 704 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї ж постанови не відповідає дійсності, оскільки на офіційному веб-порталі Верховної Ради України оприлюднена чинна редакція Постанови КМУ № 704 з урахуванням усіх змін та доповнень до неї.

У примітках до додатків 1 і 14 до вказаної постанови, на які посилається позивач, взагалі відсутні будь-які вказівки на необхідність застосування розміру прожиткового мінімуму.

При цьому, після цих приміток міститься уточнення: «Додаток 1 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 1041 від 20.12.2017, № 1038 від 28.10.2020 застосовується з 1 жовтня 2020 року»; «Додаток 14 в редакції Постанови КМ № 1038 від 28.10.2020 застосовується з 1 жовтня 2020 року» відповідно.

Також відповідач 3 зазначив, що в період з 01 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 здійснювалось службовими особами фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 , які щомісячно надавали до Військової частини НОМЕР_3 розрахунково-платіжні відомості та відповідні накази командира Військової частини НОМЕР_1 . На підставі вказаних документів службові особи фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_3 здійснювали виплату належного грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і матросу ОСОБА_1 .

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

З 29 березня 2021 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Відповідач 1 Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

З приводу проходження позивачем військової служби суд встановив такі обставини.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 жовтня 2020 року № 207 матрос ОСОБА_1 , призначений наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 15 жовтня 2020 року № 78-РС на посаду навідника 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 , був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення з 19 жовтня 2020 року.

Цим наказом позивачу встановлений тарифний розряд № 4 з посадовим окладом в розмірі 2 730,00 грн на місяць, шпк «матрос».

Також наказ передбачав виплату позивачу щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 193% посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу (з урахуванням коефіцієнта збільшення розміру надбавки) з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06 жовтня 2022 року № 276 старший матрос ОСОБА_1 , старший стрілець 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 , яки наказом Директора департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) від 14 вересня 2022 року № 196, увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_4 , з 06 жовтня 2022 року був виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення.

Цей наказ передбачав виплату позивачу щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 301% місячного грошового забезпечення, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу (з урахуванням коефіцієнту збільшення розміру надбавки) з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 по 06 жовтня 2022 року.

Вказані обставини також підтверджені записами у військовому квитку серії НОМЕР_8 .

Отже, в період з 19 жовтня 2020 року по 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах навідника та старшого стрільця, перебуваючи у військовому званні «матрос», а в подальшому «старший матрос», у Військовій частині НОМЕР_1 , де і перебував на грошовому забезпеченні.

На підставі довідки про доходи за 2020-2022 роки від 30 березня 2024 року № 740/33/2093, яка видана Військовою частиною НОМЕР_1 , суд встановив такі обставини щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження ним військової служби, з приводу якого виникли спірні правовідносини:

в жовтні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 4 776,95 грн;

в листопаді 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 617,47 грн, грошова допомога на оздоровлення в сумі 11 391,18 грн;

в грудні 2020 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 624,99 грн, матеріальна допомога в сумі 530,00 грн;

в січні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 624,99 грн;

в лютому 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 624,99 грн;

в березні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 917,82 грн;

в квітні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 806,59 грн;

в травні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 806,59 грн;

в червні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 806,59 грн;

в липні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 11 931,21 грн;

в серпні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 997,68 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 12 693,55 грн;

у вересні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 997,68 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 21 032,26 грн;

в жовтні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 997,68 грн, грошова допомога на оздоровлення в сумі 12 457,65 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 22 000,00 грн;

в листопаді 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 12 997,68 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 16 866,66 грн;

в грудні 2021 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 020,84 грн, матеріальна допомога в сумі 530,00 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 15 612,91 грн;

в січні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 13 020,84 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 22 000,00 грн;

в лютому 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 924,70 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 17 857,14 грн;

в березні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 924,70 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 100 000,00 грн;

в квітні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 17 312,80 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 100 000,00 грн;

в травні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 17 827,02 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 100 000,00 грн;

в червні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 18 016,06 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 100 000,00 грн;

в липні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 18 064,83 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 52 580,64 грн;

в серпні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 18 280,61 грн, грошова допомога на оздоровлення в сумі 16 998,83 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 30 000,00 грн;

у вересні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 18 280,63 грн, додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях в сумі 100 000,00 грн.

Як свідчить грошовий атестат від 30 березня 2024 року № 740/33/2092, виданий Військовою частиною НОМЕР_1 , старшому стрільцю, старшому матросу ОСОБА_1 виплачені такі види грошового забезпечення:

оклад за військовим званням 600,00 грн, до 06 жовтня 2022 року 116,13 грн;

посадовий оклад за 6 тарифним розрядом 2 910,00 грн, до 06 жовтня 2022 року 563,23 грн;

надбавка за вислугу років 25% до 06 жовтня 2022 року 169,84 грн:

щомісячні додаткові види грошового забезпечення:

надбавка за особливості проходження служби 87,8% до 06 жовтня 2022 року 745,60 грн;

премія 301% до 06 жовтня 2022 року 1 695,31 грн;

одноразові додаткові види грошового забезпечення:

грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік на підставі наказу від 25 серпня 2022 року № 231.

Виплачена індексація грошового забезпечення до 06 жовтня 2022 року включно в сумі 248,09 грн, а також додаткова грошова винагорода в розмірі 30 000,00 грн за період з 01 по 06 жовтня 2022 року включно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

При цьому як свідчать витяг з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 , а також виписка з відомості, посадовий оклад позивача за посадою «навідник» становив 2 730,00 грн, посадовий оклад за посадою «старший стрілець» становив 2 910,00 грн; оклад за військове звання «матрос» становив 530,00 грн, оклад за військове звання «старший матрос» становив 600,00 грн.

З приводу того, який саме суб`єкт владних повноважень здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 в період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_9 , слід зазначити наступне.

Перш за все, суд зауважує, що згідно з абз. 5 п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, (далі Порядок № 260), грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі командир).

Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту затверджені наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року № 280 (в редакції наказу Міністерства оборони України від 22 квітня 2021 року № 104), (далі Правила № 280).

Згідно з п. 1.1 розділу І Правил № 280 ці Правила визначають механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі військова частина), що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

За визначенням, наведеним в п. 1.2 розділу І Правил № 280, фінансове забезпечення система заходів, що включає фінансове планування, отримання, зберігання, економне, ефективне і цільове використання коштів відповідно до вимог законодавства, організацію обліку та звітності з метою виконання військовою частиною покладених на неї завдань.

Відповідно до п. 1.3 Правил № 280 розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є:

Міністр оборони України головний розпорядник;

командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, розпорядники коштів нижчого рівня (далі розпорядники коштів другого рівня);

командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня (для - розпорядники коштів третього рівня).

Розпорядники бюджетних коштів реалізують свої функції таким чином:

головний розпорядник через Департамент фінансів Міністерства оборони України;

розпорядники коштів другого рівня через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово-економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту;

розпорядники коштів третього рівня через фінансові органи військових частин.

Згідно з п. 1.4 розділу І Правил № 280 забезпечувальний фінансовий орган згідно зі своїми повноваженнями здійснює координацію діяльності структурних підрозділів Міністерства оборони України, Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, органів військового управління, які в установленому законодавством порядку визначені відповідальними виконавцями (співвиконавцями) бюджетних програм (підпрограм) (далі служби забезпечення) щодо забезпечення військових частин бюджетними асигнуваннями та коштами за напрямами відповідальності цих служб забезпечення.

Військова частина має право отримувати бюджетні асигнування на утримання тільки від одного забезпечувального фінансового органу.

До основних завдань фінансового забезпечення військової частини, з-поміж іншого, належить своєчасна та повна виплата грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам та інших передбачених законодавством виплат.

Забезпечувальний фінансовий орган стосовно військових частин, які зараховані на його фінансове забезпечення, серед іншого, зобов`язаний надавати бюджетні асигнування та здійснювати фінансування військових частин у порядку, визначеному законодавством.

П. 1.5 розділу І Правил № 280 установлено, військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).

У разі зарахування військової частини на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів не за підпорядкованістю, рішення про таке зарахування приймається фінансовим органом головного розпорядника бюджетних коштів на підставі клопотання керівника органу військового управління (структурного підрозділу органу військового управління).

Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Начальник фінансового органу військової частини розпорядника коштів третього рівня, до якої на фінансове забезпечення зараховані інші військові частини, розробляє положення про спільне фінансове господарство, в якому зазначаються права, обов`язки, порядок взаємодії, розмежування повноважень та відповідальності посадових осіб військової частини розпорядника коштів третього рівня та військових частин, які зараховані до неї на фінансове забезпечення, щодо здійснення фінансового забезпечення таких військових частин, у тому числі щодо своєчасного оформлення та подання до фінансового органу військової частини розпорядника коштів необхідних документів (розпорядчих, розрахункових, фінансово-планових тощо). Зазначене положення затверджується командиром військової частини розпорядника коштів третього рівня, погоджується забезпечувальним фінансовим органом та доводиться до військових частин, які зараховані на фінансове забезпечення.

Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.

П. 4.3 Правил № 280 передбачено, що виплата грошового забезпечення, заробітної плати та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу здійснюються за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення).

[…]

Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.

[…].

Як свідчить лист помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічного управління від 08 березня 2022 року № 154/181/1-182, адресованого командирам Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та відповідно до окремого доручення заступника Міністра оборони України від 02 березня 2022 року № 248/1200 та клопотання командира Військової частини НОМЕР_10 від 08 березня 2022 року № 724/311/58/826, Військова частина НОМЕР_1 , (у тому числі й військові частини, установи (організації), які зараховані на фінансове забезпечення) зарахована встановленим порядком на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 .

Командиру Військової частини НОМЕР_1 з метою своєчасного забезпечення соціальних виплат особовому складу доручено забезпечити передачу до Військової частини НОМЕР_2 всіх необхідних документів для здійснення нарахування грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат.

Відповідач 2 Військова частина НОМЕР_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_11 ) зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Ухвалою від 08 квітня 2024 року з-поміж іншого суд витребував у Військової частини НОМЕР_2 Положення про спільне фінансове господарство між Військовою частиною НОМЕР_2 та Військовою частиною НОМЕР_1 , однак таке положення суду не надано.

Водночас згідно з письмовими поясненнями начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера Військової частини НОМЕР_12 майора ОСОБА_2 від 17 квітня 2024 року, який на час виникнення спірних правовідносин обіймав посаду помічника командира Військової частини НОМЕР_2 з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби, що підтверджено витягами з наказів командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 грудня 2021 року № 282 та від 02 вересня 2022 року № 235, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 здійснювалась відповідно до листа помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи начальника управління від 08 березня 2022 року № 154/181/1-182 та Положення про спільне фінансове господарство між Військовою частиною НОМЕР_2 та Військовою частиною НОМЕР_1 , яке було затверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 15 березня 2022 року № 40/агд.

Виплати здійснювались на підставі відомостей на виплату військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , які були підготовлені безпосередньо фінансово-економічною службою Військової частини НОМЕР_1 .

Фінансово-економічна служба Військової частини НОМЕР_2 не здійснювала перевірку нарахувань військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що згідно з Положенням про спільне фінансове господарство відповідальність за підготовку документів та виплату несе безпосередньо Військова частина НОМЕР_1 .

В свою чергу Військова частина НОМЕР_2 лише перераховувала кошти на відповідні карткові рахунки, надані Військовою частиною НОМЕР_1 , згідно з відомостями та реєстрами.

Нарахування коштів здійснювалось у такий спосіб: Військова частина НОМЕР_1 надавала до Військової частини НОМЕР_2 відомості на виплату разом з реєстрами на банк, після чого і проводилась виплата.

Як свідчить лист помічника Командувача ІНФОРМАЦІЯ_1 з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічного управління від 24 червня 2022 року № 154/181/2-392, адресований відповідальним за виконання бюджетних програм (підпрограм) у командуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 командирам Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , відповідно до вимог Правил № 280 та клопотання командира Військової частини НОМЕР_10 від 22 червня 2022 року № 724/311/58/1276 Військова частина НОМЕР_1 була знята з фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_2 та зарахована встановленим порядком на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_3 з 01 липня 2022 року.

Командирам Військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_1 з метою своєчасного забезпечення соціальних виплат доручено забезпечити передачу до Військової частини НОМЕР_3 всіх необхідних документів для здійснення нарахування грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат особовому складу Військової частини НОМЕР_1 .

Командиру Військової частини НОМЕР_3 доручено організувати роботу щодо фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 згідно з вимогами Правил № 280, Інструкції з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оброни України від 19 грудня 2014 року № 905, (зі змінами), та інших керівних документів.

Відповідач 3 Військова частина НОМЕР_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_13 ) зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Права та обов`язки посадових осіб Військової частини НОМЕР_3 розпорядника бюджетних коштів та Військової частини НОМЕР_1 , яка зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_3 , порядок їх взаємодії в питаннях, що стосуються їх фінансового забезпечення та організації бухгалтерського обліку, в тому числі щодо своєчасного оформлення та подання до фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_3 необхідних документів (розпорядчих, розрахункових, фінансово-планових тощо) були визначені Положенням про організацію спільного фінансового господарства Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_1 , затвердженим командиром Військової частини НОМЕР_3 та погодженим помічником Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України 09 вересня 2022 року, (далі Положення).

Згідно з пп. 3.1 п. 3 Положення одним з основних завдань фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_3 було забезпечення своєчасної та законної виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам, здійснення інших належних виплат особовому складу Військової частини НОМЕР_3 та зарахованої до неї на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до пп. 4.2.2 п. 4.2 Положення начальник фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_3 організовує роботу з ведення бухгалтерського обліку господарських операцій Військової частини НОМЕР_3 та зарахованої до неї на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , забезпечує виконання завдань, покладених на фінансово-економічну службу Військової частини НОМЕР_3 , зокрема, забезпечує своєчасну та законну виплату грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам, здійснення інших належних виплат особовому складу Військової частини НОМЕР_3 та зарахованої до неї на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з п. 6.3 Положення командир Військової частини НОМЕР_1 відповідає за організацію своєчасного та правильного оформлення та подання до фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_3 документів, необхідних для здійснення фінансового забезпечення, ведення бухгалтерського обліку, нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам.

Листом від 12 вересня 2022 року № 1399 Військова частина НОМЕР_3 довела Військовій частині НОМЕР_1 згадане вище Положення та просила організувати та забезпечити своєчасне оформлення та подання до фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_3 усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з письмовими поясненнями Військової частини НОМЕР_3 від 17 квітня 2024 року № 2759 в період з 01 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 здійснювалось службовими особами фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 , які щомісячно надавали до Військової частини НОМЕР_3 розрахунково-платіжні відомості та відповідні накази командира Військової частини НОМЕР_1 .

На підставі вказаних документів службові особи фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_3 здійснювали виплату належного грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і матросу ОСОБА_1 .

Як свідчить лист помічника Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічного управління від 26 квітня 2023 року № 154/181/2-544, адресований відповідальним за виконання бюджетних програм (підпрограм) у командуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 командирам Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог Правил № 280, окремого доручення заступника Міністра оборони України від 02 березня 2022 року № 248/1200 Військова частина НОМЕР_1 з 01 травня 2023 року була знята з фінансового забезпечення Військової частина НОМЕР_3 та зарахована встановленим порядком на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Командиру Військової частини НОМЕР_1 доручено фінансово-господарську діяльність здійснювати відповідно до вимог Правил № 280, Методичних рекомендацій з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 19 грудня 2014 року № 905 (зі змінами), та інших керівних документів.

Командиру Військової частина НОМЕР_1 запропоновано в термін до 05 травня 2023 року організувати роботу з відповідальними виконавцями бюджетних програм (підпрограм) в Командуванні Військово-Морських Силах Збройних Силах України щодо своєчасного забезпечення потреб військової частини.

Згідно з письмовими поясненнями Військової частини НОМЕР_1 від 22 квітня 2024 року з 01 травня 2023 року Військова частина НОМЕР_1 перебуває на власному фінансовому забезпеченні.

Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 в період з 19 жовтня 2020 року по 07 березня 2022 року перебувала на власному фінансовому забезпеченні; з 08 березня 2022 року по 30 червня 2022 року знаходилась на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 ; з 01 липня 2022 року по 30 квітня 2023 року знаходилась на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_3 ; з 01 травня 2023 року по теперішній час перебуває на власному фінансовому забезпеченні.

Аналіз наведених вище письмових доказів (листів, розпорядчих актів та пояснень, а також документів про нарахування і виплату грошового забезпечення позивачу) зумовлює висновок про те, що, незважаючи на перебуванні на фінансовому забезпеченні інших військових частин, впродовж всього спірного періоду, тобто з 19 жовтня 2020 року по 06 жовтня 2022 року нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 , проводила фінансово-економічна служба Військової частини НОМЕР_1 .

Твердження відповідача 1 про те, що в період з 08 березня 2022 року по 30 червня 2022 року нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 проводила Військова частина НОМЕР_2 , а в період з 01 липня 2022 року по 30 квітня 2023 року Військова частина НОМЕР_3 , не підтверджено будь-якими доказами.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 в період з 19 жовтня 2020 року по 07 березня 2022 року проводила Військова частина НОМЕР_1 , в період з 08 березня 2022 року по 30 червня 2022 року Військова частина НОМЕР_2 , в період з 01 липня 2022 року по 30 квітня 2023 року Військова частина НОМЕР_3 , в період з 01 травня 2023 року по теперішній час проводить Військова частина НОМЕР_1 .

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Ч. 4 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ № 704) затверджені, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

П. 2 Постанови КМУ № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

П. 4 Постанови КМУ № 704 (в первинній редакції) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» (далі Постанова КМУ № 103), п. 6 якої внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, в Постанові КМУ № 704 пункт 4 викладено в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Постанова КМУ № 103 набрала чинності 24 лютого 2018 року.

Проте, зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови КМУ № 704 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї ж постанови.

Згідно з п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови КМУ № 103, яким, зокрема, були внесені зміни в п. 4 Постанови КМУ № 704.

Отже, зміни до п. 4 Постанови КМУ № 704, внесені на підставі п. 6 Постанови КМУ № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.

Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін п. 6 Постанови КМУ № 103, та правил, наведених в п. 1 Приміток до додатку 1 та в п. 1 Приміток до додатку 14 до Постанови КМУ № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Закон України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями ст. 1 якого державні соціальні стандарти це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст. 6 Закону № 2017).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (п. 1) та порядок встановлення державних стандартів (п. 3).

Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів (окладів за військове (спеціальне) звання) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому, п. 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закони України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі Закон № 294), від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон № 1082), від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (далі Закон № 1928), від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі Закон № 2710) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020, 2021, 2022, 2023 роки відповідно, не містять.

Тобто, положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01 січня 2020 року набрання чинності Законом № 294 не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

У справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до ст. 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в ч. 3 ст. 7 КАС правила, а також враховуючи те, що з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Закону № 294, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Верховний Суд в постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 навів такі висновки:

(1) з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

[…]

(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Наведена вище правова позиці підтримана Верховним Судом і в постановах від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі № 380/18850/21, від 28 березня 2024 року у справі № 160/8290/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 240/16735/21 та інших.

При цьому під час розгляду справи № 380/18850/21 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) положень п. 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинною до набрання чинності Постановою КМУ № 103.

12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова КМУ № 481).

Постанова КМУ № 481 набрала чинності 20 травня 2023 року.

На підставі п. 2 Постанови КМУ № 481 внесені зміни до п. 4 Постанови КМУ № 704, шляхом викладення абзацу 1 в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Таким чином, в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року розмір посадового окладу та окладу за військовим званням позивача мав визначатися відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та з урахуванням правил, наведених в п. 1 Приміток до додатку 1 та в п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704.

Суд встановив, що в період з 19 жовтня 2020 року по 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посадах навідника та старшого стрільця, перебуваючи у військовому званні матрос, а в подальшому старший матрос.

Аналіз відомостей про нараховане і виплачене позивачу грошове забезпечення дозволяє дійти таких висновків.

Посадовий оклад ОСОБА_1 за посадою навідника був визначений згідно з додатком 1 до Постанови КМУ № 704, а саме відповідно до 4 тарифного розряду, із застосуванням тарифного коефіцієнту 1,55 та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 07 грудня 2017 року № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» (далі Закон № 2246) на 01 січня 2018 року:

1,55 х 1 762,00 грн = 2 731,10 грн.

З урахуванням правила заокруглення, наведеного в п. 1 Примітки до додатку 1 Постанови КМУ № 704, відповідно до якого, у разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень, посадовий оклад позивача склав 2 730,00 грн.

Посадовий оклад позивача за посадою старшого стрільця був визначений згідно з додатком 1 до Постанови КМУ № 704, а саме відповідно до 6 тарифного розряду, із застосуванням тарифного коефіцієнту 1,66 та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом № 2246 на 01 січня 2018 року:

1,65 х 1 762,00 грн = 2 907,30 грн.

З урахуванням правила заокруглення, наведеного в п. 1 Примітки до додатку 1 Постанови КМУ № 704, посадовий оклад позивача склав 2 910,00 грн.

Оклад позивача за військове звання матрос був визначений згідно з додатком 14 до Постанови КМУ № 704 із застосуванням тарифного коефіцієнту 0,3 та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом № 2246 на 01 січня 2018 року:

0,3 х 1 762,00 грн = 528,60 грн.

З урахуванням правила заокруглення, наведеного в п. 1 Примітки до додатку 14 до Постанови КМУ № 704, відповідно до якого, у разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень, оклад за військове звання склав 530,00 грн.

Оклад за військове звання старший матрос був визначений згідно з додатком 14 до Постанови КМУ № 704 із застосуванням тарифного коефіцієнту 0,34 та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом № 2246 на 01 січня 2018 року:

0,34 х 1 762 грн = 599,08 грн.

З урахуванням правила заокруглення, наведеного в п. 1 Примітки до додатку 14 до Постанови КМУ № 704, оклад за військове звання склав 600,00 грн.

Наведені вище складові грошового забезпечення були визначені із застосуванням Постанови КМУ № 704 в редакції, яка діяла з 24 лютого 2018 року по 29 січня 2020 року, тобто до набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

З огляду на встановлені фактичні обставини та виходячи з правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_14 , яка полягала у незастосуванні п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до додатку 1 та п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 19 жовтня 2020 року по 06 жовтня 2022 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, підлягає визнанню протиправною.

Протиправна бездіяльність відповідача мала наслідком не лише неправильне визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а й інших щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які обчислюються з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням.

За вказаних обставин відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача отримання грошового забезпечення в повному розмірі, визначеному відповідно до законодавства, є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 19 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум;

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум;

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2022 року по 06 жовтня 2022 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.

З огляду на встановлені фактичні обставини суд дійшов висновку, що належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є Військова частина НОМЕР_1 , оскільки саме у цій військовій частині позивач перебував на грошовому забезпеченні і саме ця військова частина здійснювала нарахування грошового забезпечення впродовж всього спірного періоду.

Твердження відповідача 1 про те, що в період з 08 березня 2022 року по 30 червня 2022 року нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 проводила Військова частина НОМЕР_2 , а в період з 01 липня 2022 року по 30 квітня 2023 року Військова частина НОМЕР_3 , є бездоказовим.

Як наслідок, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_3 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Суд зауважує, що позивач оскаржує бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка стосується н а р а х у в а н н я грошового забезпечення в період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з в и п л а т о ю грошового забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 заявлені не були.

Відтак, той факт, що в період з 08 березня 2022 року по 30 червня 2022 року виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 проводила Військова частина НОМЕР_2 , а в період з 01 липня 2022 року по 30 квітня 2023 року Військова частина НОМЕР_3 , не змінює висновку суду про те, що належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є саме Військова частина НОМЕР_1 .

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, зокрема покладаючи обов`язок провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 та провести його виплату на Військову частину НОМЕР_1 , суд виходить з того, що відповідно до абз. 5 п. 8 Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні. Тобто відповідальність за правильність і повноту нарахування та виплати грошового забезпечення перед позивачем як військовослужбовцем несе саме Військова частина НОМЕР_1 як військова частина, у якій позивач перебував на грошовому забезпеченні.

Також суд враховує, що на час розгляду справи по суті Військова частина НОМЕР_1 перебуває на власному (самостійному) фінансовому забезпеченні, тобто спроможна виконати рішення суду як в частині нарахування, так і в частині виплати грошового забезпечення.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів щодо застосування норм п. 4 Постанови КМУ № 704 не спростовують висновків суду по суті позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та не враховують висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Питання про застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не є предметом спору у справі, що розглядається.

Наведене відповідачем 2 у відзиві на позовну заяву твердження про те, що він є належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_3 за період з 08 березня 2022 року по 30 червня 2022 року, спростовується наявними у справі письмовими доказами, а тому суд його не бере до уваги.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Розподіл судових витрат.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предметом спору у справі є стягнення грошового забезпечення.

Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.

Отже, відповідно до ст. 139 КАС судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_15 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 НОМЕР_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_11 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_13 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до Додатку 1 та п. 1 Приміток до Додатку 14 до цієї постанови при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 19 жовтня 2020 року по 06 жовтня 2022 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 19 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, за період з 01 січня 2022 року по 06 жовтня 2022 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 30 квітня 2024 року.

Суддя Т.О. Кравченко