Справа № 380/9488/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/9488/23 пров. № А/857/19799/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Затолочного В. С., Качмара В. Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі №380/9488/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Брильовський Р. М.,

дата ухвалення рішення 27 вересня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 21 квітня 2023 року №13, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списом 1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, зобов`язати Головне у правління ПФУ у м. Києві призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення, а саме: з 14 квітня 2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №213 від 21 квітня 2023 року ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне у правління ПФУ у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14 квітня 2023 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що до пільгового стажу не зараховано період з 01 жовтня 2012 року по 13 квітня 2018 року згідно з довідкою №217 від 10 квітня 2023 року, оскільки довідка не відповідає вимогам п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого КМУ №637 від 12.08.1993 року, зокрема у довідці не зазначено повну зайнятість за шкідливими умовами праці, не підтверджено зайнятість у відділеннях інтервенційної радіології (ренгенохірургічний блок), відсутній підпис директора та/чи довіреності на право підпису в.о. директора, відсутня інформація про відпустки без збереження заробітку та період з 20 квітня 2018 року по даний час згідно з довідкою №490 від 30 березня 2023 року, оскільки довідка не відповідає вимогам п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого КМУ №637 від 12.08.1993, зокрема у довідці неправильне посилання на постанову чинну у відповідний період роботи (у постанові КМУ №461 від 24.06.2016 відсутня позиція 19), не підтверджено зайнятість у відділеннях інтервенційної радіології (ренгенохірургічний блок), відсутня інформація про відпустки без збереження заробітку. Також зазначає, що відсутні дані про те, що атестація робочих місць №150 від 29 травня 2019 року проводилась вперше та відсутня попередня атестація. Таким чином, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на теперішній час відсутнє. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14 квітня 2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за призначенням відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №13 від 21 квітня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1. В рішенні зазначено, що не зараховано періоди роботи з 01 жовтня 2012 року по 13 квітня 2018 року згідно з довідкою №207 від 10 квітня 2023 року та період з 20 квітня 2018 року по даний час згідно з довідкою №490 від 30 березня 2023 року.

Не погодившись із відмовою пенсійного органу, позивач звернулася у суд із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за Списком №1, на момент звернення до пенсійного органу для призначення пенсії позивач досягла відповідного пенсійного та мала необхідний загальний та пільговий стаж роботи.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За змістом ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Ч.1 ст.24 Закону №1058-IV передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.14 Закону №1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Згідно з ч.10, 12 ст.20 цього Закону якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

За приписами ст.62 Закону №1788-ХІ1, основним документом, то підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з п.4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно віддати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки №№1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1 173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки №№1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються (списки №№1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

За період роботи позивача чинним був Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжні відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі №233/2084/17 та від 25.04.2019 року у справі №336/61 12/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач працювала на посаді рентгенлаборанта:

- у ТОВ Медичний комплекс «Мрія» з 19 липня 2010 року по 28 вересня 2012 року (запис №24-25) - всього 2 роки 2 місяці 10 днів;

- у Київській міській клінічній лікарні №12 з 01 жовтня 2012 року по 13 квітня 2018 року рентгенолаборанта рентгеновідділення (запис №26-28) - всього - 5 років 6 місяців 13 днів;

- у консультативно-діагностичному центрі Печерського району м. Києва на посаді рентгенлаборанта рентгено-діагностчного відділення з 20 квітня 2018 року по липень 2023 року (запис №29-30) - всього 4 роки 11 місяців 18 днів.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді рентгенлаборанта становить - 12 років 8 місяців 11 днів.

Відповідно до записів у трудовій книжці, особовій картці працівника (типова форма П-2) позивач працювала на посаді рентгенлаборанта, починаючи з 19 липня 2010 року у ТОВ Медичний комплекс «Мрія».

Згідно з наказом від 01 жовтня 2012 року №177-к Київської міської клінічної лікарні №12 позивач прийнята на посаду рентгенлаборанта з 01 жовтня 2012 року. Відповідно до Переліку робочих місць, професій, посад працівників КМЛК №12, яким затверджено у 2015 році право на пільгове пенсійне забезпечення позивачка знаходиться під №9 у переліку посад - рентгенвідділення, рентгенлаборант, Список 1. Відповідно до Карти умов праці Київської міської клінічної лікарні №12 професія (посада) рентгенлаборант віднесена до таких, що мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки виконання обов`язків відбувається у шкідливих умовах праці.

Відповідно до висновку якості проведення атестації робочих місць за умовам праці у Київській міській клінічній лікарні №12 від 16 червня 2015 року №051/1577 Департаменту соціальної політки (Державна експертиза умов праці) атестація робочих місць рентгенологічного відділення КМКЛ №12 вважається такою, що відповідає діючим вимогам чинного законодавства та діючим нормативним документам.

Наказом від 06 липня 2015 року №119 «Про підтвердження права працівників рентген відділення на пільгове забезпечення за списком №1» підтверджено право на пільгове забезпечення медичного персоналу рентген відділення, в тому числі рентгенлаборантам.

Відповідно до характеристики оцінки шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища робочого місця рентгенлаборанта рентгенологічного відділення Київської міської клінічної лікарні №12, проведеного ТОВ «ЕКО», встановлено, що характер робіт, які виконує рентгенлаборант ОСОБА_1 відповідає умовам та вимогам, передбаченим чинним законодавством та нормативним документам і має право на пільгове забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 за Списком 1.

Наказом від 19 квітня 2018 року позивача зараховано на посаду ренгенолаборнанта рентген-діагностичного відділення з 20 квітня 2018 року. Відповідно до наказу від 29 травня 2019 року №150 за результатам атестації затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах. Посада рентгенлаборанта знаходиться під номерами 9 та 10 у зазначеному переліку. Відповідно до довідки від 30 березня 2023 року №490 підтверджено наявний пільговий стаж позивача з 20 квітня 2018 року по 30 березня 2023 року за Списком 1 на посаді рентгенлаборанта. Довідкою від 10 квітня 2023 року №207 підтверджено акт роботи позивачки за Списком 1 розділ XIX Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 на посаді рентгенлаборанта з 01 жовтня 2012 року по 13 квітня 2018 року.

Відповідно до п.4.2. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зі змінами «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при прийманні документів орган, що призначає пенсію: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відтак зазначена вище норма передбачає не безумовний обов`язок органу пенсійного фонду проводити зустрічну перевірку поданих особою документів на призначення пенсії, а лише надає органу пенсійного фонду таке право, яке, очевидно, може бути реалізоване, якщо є достатні підстави сумніватися у достовірності документів, які подає особа при зверненні за призначенням пенсії.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявні карта умов праці, висновок якості проведення атестації робочих місць за умовами праці №051/1577 та наказ «Про підтвердження права працівників рентген відділення на пільгове забезпечення за Список №1» №119 від 06 липня 2015 року, відповідно до яких надаються гарантії, зокрема, право на дострокове призначення пенсії (а.с.25-27).

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що періоди роботи з 01 жовтня 2012 року по 13 квітня 2018 року згідно з довідкою №207 від 10 квітня 2023 року та з 20 квітня 2018 року по даний час згідно з довідкою №490 від 30 березня 2023 року мають бути зараховані відповідачем до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Колегія суддів зазначає, що спір між сторонами щодо досягнення позивачем пенсійного віку для призначення пенсії по Списку №1 відсутній.

Щодо доводів апелянта про невідповідність довідок вимогам чинного законодавства, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки спірні довідки є чинними, такими підтверджується, що позивач працевлаштована, виконує роботу рентгенлаборанта та отримує заробітну плату, такі довідки мають відбиток печатки та підписи, при цьому, відповідно до ч.3 ст.44 Закон №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах пенсійним органом не подано жодного доказу щодо вжиття певних заходів з метою отримання інформації по спірних довідках.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №13 від 21 квітня 2023 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за Списком №1, на момент звернення до пенсійного органу для призначення пенсії вона досягла відповідного пенсійного та мала необхідний загальний та пільговий стаж роботи, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до пункту 1 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, п.1 ч.1 ст.45 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тому враховуючи ту обставину, що позивач із заявою про призначення пенсії звернувся до відповідача 14 квітня 2023 року, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення пенсії позивачу з 14 квітня 2023 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі №380/9488/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 29 квітня 2024 року.