Справа № 200/1360/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року Справа№200/1360/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3 ),

2) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, )

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає в неправильному розрахунку пенсії ОСОБА_1 , при призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме не врахуванні довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01-428/1 та від №01-428/2, не зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обчислити пенсію позивачу з урахуванням довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01- 428/1 та №01-428/2, зарахувати до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року.

Ухвалою від 13 березня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/1360/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Зазначеною ухвалою відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до участі у справі у якості третьої особи.

Ухвалою суду від 29 березня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залучено у якості другого відповідача у справі № 200/1360/24.

Ухвалою від 19 квітня 2024 року суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк 5 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

23 квітня 2024 року позивач надав письмові пояснення щодо строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року продовжено розгляд справи № 200/1360/24 за позовом ОСОБА_1 до 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, 2) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому призначено пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі №200/4269/22 з 11 липня 2022 року. При зверненні з заявою про призначення пенсії 11.07.2022 року позивач надавав довідки про заробітну плату № 01-428/1 та № 01-428/2 від 05.03.2015 ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» для обчислення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В листі від 11.01.2024 року відповідач повідомляє, що довідки про заробітну плату: від 05.03.2015 №01-428/1 за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, яка видана «Шахтою «Чайкіно» та від 05.03.2015 №01-428/2 за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, яка видана «Шахтою «Чайкіно», долучені позивачем до заяви про призначення пенсії за віком від 11.07.2022, не мають юридичної сили на території України і тому враховувати їх для обчислення розміру пенсії не має законних підстав. Отже, заробітна плата врахована за період з 01.07.2000 по 30.04.2022 за даними персоніфікованого обліку, яка складає 18078,95грн (10846,37грн - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2019 - 2021 роки х 1,66682 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Позивач вважає відмову відповідача в урахуванні вказаних довідок при призначенні пенсії позивача протиправною та такою, що суперечить положенням чинного законодавства. Крім того, в листі від 31.01.2024 року відповідач повідомляє, що навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1987 не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно з дипломом КБ № 016200, виданого 30 червня 1993 року, позивач навчався з 01.09.1988 по 30.06.1993; період роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні відомості, що позивач перебував у трудових відносинах і за цей період був сплачений єдиний соціальний внесок підприємством. Позивач вважає, що такий висновок відповідача не відповідає вимогам закону, так відповідно до статті 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Трудова книжка позивача містить відповідні записи щодо спірних періодів.

Відповідач-1 (Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що підставою звернення до суду та предметом спору в даній справі є заява від 11.07.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була розглянута спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. За результатом розгляду заяви про призначення пенсії на пільгових умовах від 11.07.2022 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 31 від 19.07.2022. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2022 по справі № 200/4269/22 визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії № 31, прийняте 19 липня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 липня 2022 року про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2022 по справі №200/4269/22 до пільговий стажу за Списком №1 враховано періоди роботи з 25.06.1990 по 29.07.1990, з 01.07.1991 по 08.08.1991, з 06.07.1992 по 07.08.1992, з 28.12.1992 по 22.01.1993, з 23.01.1993 по 07.03.1993, з 02.09.1993 по 31.12.1998 та призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV з 11.07.2022. Впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник. На підставі викладеного, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що заяву позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок про розмір заробітної плати № 01-428/1, № 01-428/2 від 05.03.2015, видану ВП «Шахта «Чайкіно» ДП №Макіїввугілля», відповідач зазначив, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Довідки від 05.03.2015 № 01-428/1, № 01-428/2, видані позивачу не підтверджені первинними документами. Крім того, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи, що довідки від 05.03.2015 № 01-428/1, № 01-428/2 на печатці та штампі якої вказано м. Макіївка, яка згідно розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому виключається у управління можливість перевірки відповідності змісту довідки, а також те, що довідка не відповідає формі і змісту довідки визначеної Порядком. Щодо позовних вимог зарахувати до загального стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 29.06.1987 у Донецькому політехнічному інституту, управління зазначає наступне, що відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого призначення зарахувати вищевказані періоди роботи, оскільки аналогічні вимоги були розглянуті у справі № 200/10916/21 та прийнято рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 про відмову в позовних вимог, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 по справі № 200/10916/21. Щодо позовної вимоги в частині зарахування до загального стажу періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022, управління зазначає, що відсутні підстави для її задоволення, як передчасної. Спору в цій частині фактично не існує, оскільки ані в трудовій книжці, ані в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) ОСОБА_1 відсутні відомості про цей період роботи, а тому цей період не розглядався та відповідне рішення не приймалося. Отже, виходячи з обставин справи та наведених вимог законодавства, управлінням доведено правомірність дій, а тому, правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідач-2 (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що 11 липня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 19 липня 2022 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №31 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2022 по справі № 200/4269/22 визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії №31, прийняте 19 липня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 липня 2022 року про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Рішення суду Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконано. Призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI здійснено (виконане) 30.03.2023 на підставі вищезазначеного рішення суду, з урахуванням періодів роботи, визначених у рішенні суду. Зобов`язання/обґрунтування щодо/для обчислення пенсії позивачу з урахуванням довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01- 428/1 та №01-428/2, та щодо зарахування до страхового стажу Позивача періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року - зазначеним рішенням не встановлювалися. З питання врахування для обчислення розміру пенсії довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01-428/1 та від №01-428/2 позивач звернувся тільки 27.11.2023 року. Листом від 11.01.2024 (№ 843-25855/Ч-02/8-0500/24) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відповідь, в якій зазначено, зокрема, що довідки про заробітну плату: від 05.03.2015 №01-428/1 за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, яка видана «Шахтою «Чайкіно» та від 05.03.2015 №01-428/2 за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, яка видана «Шахтою «Чайкіно», долучені до заяви про призначення пенсії за віком від 11.07.2022 не мають юридичної сили на території України і тому враховувати їх для обчислення розміру пенсії не має законних підстав. Також ОСОБА_1 12.12.2023 року звернувся до органів Пенсійного фонду України з питання зарахування до його стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року. Листом від 31.01.2024 (№2356-755/Ч-02/8-0500/24) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відповідь, в якій зазначило, що періоди навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1987 не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно з дипломом КБ № 016200, виданого 30 червня 1993 року, позивач навчався з 01.09.1988 по 30.06.1993; період з 08.04.2022 по 30.06.2022 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні відомості, що позивач перебував у трудових відносинах і за цей період був сплачений єдиний соціальний внесок підприємством. Вищезазначені відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за змістом мають обґрунтовану та обумовлену нормами чинного законодавства України правову позицію, яка підтримується і Головним управлінням Пенсійного фонду України. Додатково відповідач пояснює, що у зв`язку з відсутністю індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) - період з 08.04.2022 по 30.06.2022 зарахуванню до страхового стажу не підлягає. Відповідач зазначає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правомірними, оскільки Головне управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до п. 4.10. Порядку №22-1- після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії. Отже, по суті заявлених вимог позову - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не є належним відповідачем.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Кіровським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, 10 жовтня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (), Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () в даних правовідносинах є суб`єктами владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

11 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява ОСОБА_1 від 11 липня 2022 року була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 31 від 19 липня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням встановлено: вік заявника - 53 роки 1 місяць 3 дні; загальний страховий стаж становить 30 років 07 місяців 28 дні; пільговий стаж за Списком №1 становить 02 роки 02 місяці 08 днів (зараховано за даними системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб (СПОВ). Заявник на даний час не працює, на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває.

05 вересня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 подала до суду адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.07.2022 № 31 та зобов`язати призначити пенсію відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення 11 липня 2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 200/4269/22 адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, , e-mail: ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання призначити пенсію, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії №31, прийняте 19 липня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 липня 2022 року про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 200/4269/22 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрало законної сили 09 листопада 2022 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 200/4269/22 30 березня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI з 11 липня 2022 року довічно, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та сторонами не оспорюється.

У відповідь на письмове звернення ОСОБА_1 від 27 листопада 2023 року, яке надійшло до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та було переадресоване до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 11 січня 2024 року № 843-25855/Ч-02/8-0500/24 повідомило, що розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р визначено, що м. Макіївка відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Згідно статті 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207- VII «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207) встановлено особливий правовий режим на окупованих територіях з визначенням особливості діяльності в умовах цього режиму, дотриманням й захистом прав фізичних і юридичних осіб. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 1207 визначено, що будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є не дійсним і не створює правових наслідків. Отже, довідки про заробітну плату: від 05.03.2015 №01-428/1 за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, яка видана «Шахтою «Чайкіно» та від 05.03.2015 №01-428/2 за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, яка видана «Шахтою «Чайкіно», долучені до заяви про призначення пенсії за віком від 11.07.2022 не мають юридичної сили на території України і тому враховувати їх для обчислення розміру пенсії не має законних підстав. Також повідомило, що частиною першою ст. 40 Закону №1058 визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Отже, заробітна плата врахована за період з 01.07.2000 по 30.04.2022 за даними персоніфікованого обліку, яка складає 18078,95грн (10846,37грн - показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2019 - 2021 роки х 1,66682 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

У відповідь на звернення позивача від 12.12.2023 року, яке надійшло до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та було переадресоване до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області листом від 31 січня 2024 року № 2356-755/Ч-02/8-0500/24 повідомило, що зазначені у зверненні періоди: навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1987 не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно з дипломом КБ № 016200, виданим 30 червня 1993 року, позивач навчався з 01.09.1988 по 30.06.1993; період з 08.04.2022 по 30.06.2022 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні відомості, що позивач перебував у трудових відносинах і за цей період був сплачений єдиний соціальний внесок підприємством. Відповідно до викладеного, позивачу враховано до страхового стажу всі періоди роботи по 31.12.2003 за даними трудової книжки НОМЕР_3 , диплому про навчання НОМЕР_4 , військового квитка НОМЕР_5 та з 01.07.2000 по 02.04.2022 на підставі даних про сплату внесків в системі персоніфікованого обліку.

Отже, спірним питанням у розглядуваній справі є правомірність незарахування при призначенні пенсії до страхового стажу позивача періоду його навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи в Управлінні виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області з 08.04.2022 по 30.06.2022 року, та неврахування довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01-428/1 за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року та від 05.03.2015 №01-428/2 за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, виданих «Шахтою «Чайкіно».

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На підставі частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 420/10977/23.

У розглядуваній справі позивачем оскаржується бездіяльність територіального органу Пенсійного фонду України щодо незарахування до страхового стажу позивача певних періодів його роботи та навчання, а також неврахування довідок про заробітну плату при призначенні пенсії та визначення її розміру.

Зі встановлених обставин справи вбачається, що пенсія позивачу призначена на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 200/4269/22.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що призначення пенсії здійснено 30 березня 2023 року. Позивач вказує, що перша виплата відбулась у травні 2023 року.

Суд зазначає, що з відповідною заявою щодо відновлення його порушеного права позивач вперше звернувся у листопаді 2023 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня першої виплати. Вдруге позивач звернувся у грудні 2023 року. Проте, відповіді на ці звернення позивач отримав лише у січні 2024 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відзиві посилається на те, що позивач своєчасно, у встановлений КАС України строк, не звернувся до апеляційного суду щодо оскарження рішення від 10.10 2022 по справі № 200/4269/22, не оскаржив в судовому порядку рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.03.2023 про призначення пенсії.

Водночас, суд зауважує, що під час розгляду справи № 200/4269/22 та ухвалення рішення у цій справі судом вирішувалося питання про наявність пільгового стажу для призначення позивачу пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI. Тобто, на час розгляду справи спору про страховий стаж та розмір пенсії не виникало.

Суд також зазначає, що під час призначення пенсії позивач мав правомірні очікування щодо призначення територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії у належному розмірі відповідно до діючого законодавства.

Отже, у даному випадку суд застосовує позицію Верховного Суду, викладену у постанові у справі від 24.12.2020 р. у справі №510/1286/16-а. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала у спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, посилаючись на пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, не надало жодних доказів того, що ним після призначення пенсії на адресу позивача надсилалася будь-яка інформація щодо розміру пенсії та відповідні документи та роз`яснення, з яких позивач міг дізнатися про те, що при призначенні пенсії йому не було зараховано певні періоди його роботи та навчання, а також не враховано спірні довідки про заробітну плату.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058- IV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058- IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону № 1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Як встановлено судом, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.10.2022 по справі № 200/4269/22 Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

Щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як зазначило Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у листі від 21 січня 2024 року № 2356-755/Ч-02/8-0500/24, з твердженням якого погодилося Головне управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у відзиві, спірний період з 08 квітня 2022 року по 30 червня 2022 року не був зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку з тим, що за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні відомості, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах і за цей період був сплачений єдиний соціальний внесок підприємством.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 11 Закону №1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

Частиною 6 статті 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Приписами частини 2 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 21 Закону №1058-IV, персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості в частині персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат:

код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника);

рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску за відповідний місяць;

сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць;

страховий стаж;

кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць;

ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення;

сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Згідно з частиною 5 статті 21 Закону №1058-IV, персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 48 Кодексу Законів про працю України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05 лютого 2021 року № 1217-IX (набрав чинності 10.06.2021 року), облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

Згідно п. 1 Порядку № 637 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 р. № 1058 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637» чинної на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, реєстр застрахованих осіб це автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

З метою обліку в електронній формі відомостей про трудову діяльність працівника страхувальник подає відомості про працівника щодо переведення на іншу роботу (посаду), звільнення, поновлення на роботі, призупинення/поновлення дії трудового договору, а також про присвоєння, зміну або позбавлення рангу, розряду, класу, звання, категорії, складення присяги, належності або неналежності осіб, які працюють, у тому числі підприємців, або забезпечують себе роботою самостійно, до професійних спілок та/або до осіб, які підлягають обов`язковим медичним оглядам.

Персоніфіковані відомості у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб, а також у разі зміни або уточнення зазначених відомостей подаються через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

На кожну застраховану особу заводиться персональна електронна облікова картка […];

частина картки, що відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску (страхових внесків) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування:

реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті громадянина України, для яких зазначаються серія (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу, з індексом: для осіб з паспортом громадянина України у формі книжечки "БК", для осіб з паспортом громадянина України у формі картки - "Р", для іноземців та осіб без громадянства, які працювали на території України і не мали реєстраційного номера облікової картки платника податків, - "F");

рік, за який внесено відомості;

розмір єдиного внеску за відповідний місяць;

сума сплаченого єдиного внеску за відповідний місяць;

професійна назва роботи;

посада із зазначенням структурного підрозділу;

відомості про трудову діяльність (про прийняття на роботу, присвоєння, зміну, позбавлення розряду, рангу, класу, звання, категорії, складення присяги, проходження стажування, переведення на іншу роботу, підстави звільнення);

інформація про основне місце роботи;

дані про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування;

номер списків (розділ, підрозділ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;

результати атестації умов праці із зазначенням номера і дати розпорядчого акта;

повна/неповна зайнятість;

кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць, у тому числі в особливих умовах праці, що дають право на пільги;

інформація про підтвердження набутого особою на боці договірної сторони стажу роботи (страхового стажу) для застосовування накопичення періодів стажу роботи (страхового стажу) відповідно до міжнародних договорів;

сума виплат (доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць;

[…]

5) частина картки, що відображає трудову діяльність особи, у тому числі за період до 1 січня 2004 року (далі - електронна трудова книжка). Відомості, зазначені в цьому пункті стосовно періодів роботи та інших періодів, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, зараховувалися до стажу роботи та займаних особою посад за період до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», вносяться до даних реєстру застрахованих осіб на підставі трудової книжки особи, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній - документів, передбачених порядком підтвердження наявного стажу роботи за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановленим Кабінетом Міністрів України. Порядок та черговість подання відомостей для створення електронних трудових книжок визначаються Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Якщо особа зобов`язана проходити профілактичний медичний огляд, до реєстру застрахованих осіб вноситься інформація про обов`язковість проходження особою такого огляду.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 12 березня 2021 року № 11-1 затверджено Порядок подання відомостей про трудову діяльність працівника, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, в електронній формі, відповідно до п. 8 якого, у разі відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про прийняття на роботу, переміщення з одного структурного підрозділу до іншого або переведення на іншу постійну посаду або роботу, звільнення, поновлення на роботі, призупинення/відновлення дії трудового договору, а також про присвоєння, зміну або позбавлення рангу, розряду, класу, звання, категорії, складання присяги, стажування, навчання тощо відповідні відомості подаються страхувальником через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України в електронній формі з обов`язковим накладанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, страхувальником або представником страхувальника, якому керівником страхувальника делеговані відповідні повноваження, шляхом створення відповідного електронного запису в електронному кабінеті страхувальника.

Враховуючи викладене, з 10.06.2021 року облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Проаналізувавши викладені норми, суд дійшов висновку, що систему персоніфікованого обліку запроваджено Законом №1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, отже трудова книжка є основним документом, що підтверджує страховий стаж до цієї дати, після цієї дати страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, спірний період роботи має бути підтвердженим Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5).

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5), наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на виконання ухвали суду від 19 квітня 2024 року про витребування доказів, наявні відомості щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області () у період з квітня 2022 року по квітень 2023 року, що охоплює собою спірний період (квітень - червень 2022 року), також наявна інформація щодо заробітної плати та розміру сплачених страхових внесків та інших відомостей, необхідних для обчислення страхового стажу позивача.

На підтвердження трудових правовідносин у спірний період позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_3 , в якій маються наступні записи щодо спірного періоду:

- 08.04.2022 року призначено головним спеціалістом сектору по роботі із зверненням потерпілих відділу страхових виплат управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області тимчасово, до фактичного завершення дії воєнного стану в Україні (запис № 38);

- 18.04.2023 року звільнено з посади у зв`язку зі скороченням усього штату та усієї чисельності працівників, визначених штатними розписами, пункт 1 статті 40 КЗпП України (запис № 39).

Записи про спірний період роботи, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак, факт роботи позивача у спірний період підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві зазначає, що ані в трудовій книжці, ані в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) ОСОБА_1 відсутні відомості про цей період роботи, а тому цей період не розглядався та відповідне рішення не приймалося.

Так, відповідно до наявних в матеріалах пенсійної справи документів, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, наявна копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , яка не містить записів щодо спірного періоду з 08.04.2022 року по 18.04.2023 року. Останнім записом є запис № 35 щодо звільнення позивача 16 квітня 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) ОСОБА_1 , які були сформовані 12 липня 2022 року та маються в матеріалах пенсійної справи позивача, відомості щодо 2022 року, як звітного, взагалі відсутні.

Отже, наявними в матеріалах пенсійної справи позивача копією трудової книжки та Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) спірний період роботи позивача не підтверджений.

Однак, враховуючи викладене, оскільки відомості щодо 2022 року, як звітного, в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) на час розгляду заяви про призначення позивачу пенсії були відсутні, суд не має можливості встановити, чи правомірно період роботи позивача з 08 квітня 2022 року по 30 червня 2022 року не був зарахований до його страхового стажу.

Водночас, суд зазначає що під час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 матеріалами справи підтверджено факт перебування позивача 08 квітня 2022 року по 30 червня 2022 року у трудових відносинах з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Відтак, вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.1986 року по 30.06.1987 року у Донецькому політехнічному інституті, суд зазначає таке.

Частиною 4 ст.24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Стаття 62 Закону № 1788-ХІІ встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 маються наступні записи:

- 01.09.1986 року зарахований до Донецького політехнічного інституту студентом першого курсу (наказ № 1738-03 від 01.08.1986 року) (запис № 11);

- 30.06.1987 року - 19.05.1989 року служба у Радянській Армії (запис № 12);

- 30.07.1993 року відрахований зі складу студентів у зв`язку із закінчення Донецького політехнічного інституту (наказ № 1588-03 від 01.07.1993 року) (запис № 13).

Записи засвідчені відповідною печаткою та дефектів їх вчинення не мають, відтак, факт навчання позивача у період з 01.09.1986 року по 30.06.1987 року у Донецькому політехнічному інституті підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці.

Як вбачається з Диплому серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 закінчив Донецький державний технічний інститут за спеціальністю підземна розробка родовищ корисних копалин. Рішенням екзаменаційної комісії від 30 червня 1993 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію спеціаліста гірничого-інженера.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 31 січня 2024 року № 2356-755/Ч-02/8-0500/24 повідомило позивача, що навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1987 не зараховано до страхового стажу, оскільки згідно з дипломом КБ № 016200, виданим 30 червня 1993 року, позивач навчався з 01.09.1988 по 30.06.1993.

Відповідно до розрахунку стажу позивача (форма РС-право) до страхового стажу позивача був зарахований період навчання з 20.05.1989 року по 30 червня 1993 року, тобто після проходження строкової військової служби.

Суд зазначає, що наявний в матеріалах справи Диплом серії КБ № 016220 не містить в собі дати зарахування позивача до навчального закладу. Відповідачем на підтвердження зазначених у листі від 31 січня 2024 року № 2356-755/Ч-02/8-0500/24 обставин доказів не надано.

Проте, трудова книжка позивача містить відповідні записи щодо навчання ОСОБА_1 в Донецькому політехнічному інституті у період з 01.09.1986 року по 30.07.1993 року.

Суд зазначає, що у разі виникнення у пенсійного органу необхідності уточнити певні відомості, останній мав можливість скористатися правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та провести перевірку або звернутися із запитом до навчального закладу, однак відповідач-2 цього не зробив.

Отже, період навчання позивача з 01.09.1986 року по 30.06.1987 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Суд відхиляє твердження відповідача-1 про відсутність підстав для зарахування до загального стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 29.06.1987 у Донецькому політехнічному інституті, оскільки аналогічні вимоги були розглянуті у справі № 200/10916/21 та прийнято рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2021 про відмову в позовних вимог, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 по справі № 200/10916/21, з огляду на таке.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 200/10916/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл.Соборна,3 м.Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005,м.Запоріжжя, пр-т Соборний 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення залишено без задоволення.

У зазначеній справі № 200/10916/21 розглядалося питання щодо наявності підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалюючи рішення у справі № 200/10916/21, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 правомірно відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

При цьому, під час розгляду справи № 200/10916/21 не розглядалося питання щодо зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1986 по 29.06.1987 у Донецькому політехнічному інституті та відповідно правова оцінка зазначеному періоду судом у рішенні не надавалася.

Щодо неврахування при призначенні пенсії та визначенні її розміру довідок про заробітну плату від 05.03.2015 року №01-428/1 та №01-428/2, виданих «Шахтою «Чайкіно», суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Згідно зі статтею 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1911 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Статтею 65 Закону №1788-XII визначено загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, згідно якого середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи, починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Такими первинними документами є: розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості по заробітній платі, особові рахунки по заробітній платі або ж платіжні відомості по заробітній платі.

Таким чином, у разі надання особою заяви на призначення (перерахунок) пенсії із наданням довідки за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01.07.2000 року, зазначена довідка може бути врахована для призначення (перерахунку) розміру пенсії тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1).

Абзацом другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 встановлено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, довідки із зазначенням заробітної плати (доходу) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. При цьому, в таких довідках має бути зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Суд зазначає, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 01-428/1 від 05.03.2015 року за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, та № 01-428/1 від 05.03.2015 року за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, видані ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля» містять посилання на первинні документи, на підставі яких вони видані, а саме особові рахунки за жовтень 1993 року - грудень 1997 року (таб. № 428), січень 1998 року - січень 2000 року (таб. № 428).

З огляду на викладене, суд враховує позицію Верховного суду, викладену в постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, згідно якої якщо уточнююча довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Також зі змісту долучених до матеріалів справи довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01-428/1 та №01-428/2 вбачається, що вони видані організацією, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (надалі Закон № 1207-VII), окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно ч.ч. 2-4 ст. 9 Закону № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до яких належить.

В редакції чинній на момент його затвердження до означеного переліку було віднесено м. Макіївка Донецької області.

В редакції чинній на теперішній час до означеного переліку віднесено Донецький район Донецької області (з адміністративним центром у місті Донецьк), який утворено Постановою Верховної ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, у складі територій Амвросіївської міської, Донецької міської, Іловайської міської, Макіївської міської, Харцизької міської, Ясинуватської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, на території м. Макіївка з листопада 2014 року органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень.

Щодо допустимості та достовірності вказаних довідок суд зазначає, що в даному випадку до вказаних правовідносин підлягають застосуванню "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів .

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать .

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи «Намібійські винятки», сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих органами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Така позиція суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 310/8280/16-а та від 17 липня 2019 року у справі № 302/757/17-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, довідки про заробітну плату позивача для обчислення пенсії № 01-428/1 від 05.03.2015 року за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, та № 01-428/2 від 05.03.2015 року за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, які видані ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля», підлягають врахуванню в обмеженому контексті в частині даних щодо заробітної плати та первинних документів.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при призначенні пенсії протиправно не враховано довідки про заробітну плату позивача для обчислення пенсії № 01-428/1 від 05.03.2015 року за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, та № 01-428/2 від 05.03.2015 року за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, які видана ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля».

Щодо способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При зверненні до суду позивач вказує на допущену протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при призначенні йому пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка полягає у неправильному розрахунку його пенсії, а саме не врахуванні довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01-428/1 та від №01-428/2, не зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року.

Проте, на думку суду у даному випадку мають місце протиправні дії суб`єкта владних повноважень щодо незарахування певних періодів до страхового стажу позивача та неврахування довідок про заробітну плату при призначенні пенсії.

Крім того, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення/перерахунок пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 та враховуючи те, що позивачем ставиться питання щодо протиправності дій територіального органу Пенсійного фонду України під час призначення пенсії, належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву ОСОБА_1 від 11 липня 2022 року про призначення пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 від 11 липня 2022 року про призначення пенсії, не приймало жодних рішень, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття будь-якого рішення за заявою позивача.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, суд доходить висновку щодо задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01-428/1 та від №01-428/2, та незарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року при призначенні пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 11 липня 2022 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та період роботи в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 08.04.2022 по 30.06.2022 року та обчислити пенсію позивачу з урахуванням довідок про заробітну плату № 01-428/1 від 05.03.2015 року за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, та № 01-428/2 від 05.03.2015 року за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, які видані ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля».

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн. відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3 ), 2) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) щодо не врахування довідок про заробітну плату від 05.03.2015 №01-428/1 та від №01-428/2, та не зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та періоду роботи з 08.04.2022 по 30.06.2022 року при призначенні пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 11 липня 2022 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1987 року та період роботи в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 08.04.2022 по 30.06.2022 року та обчислити пенсію позивачу з урахуванням довідок про заробітну плату № 01-428/1 від 05.03.2015 року за період роботи з жовтня 1993 року по грудень 1997 року, та № 01-428/2 від 05.03.2015 року за період роботи з січня 1998 року по січень 2000 року, які видані ВП «Шахта «Чайкіно» ДП «Макіїввугілля».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 30 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар