Справа № 260/1338/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2024 рокум. Ужгород№ 260/1338/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 березня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держлром, 3 під., 2 пов, ), яким просить суд: "1. Прийняти позовну заяву до розгляду; 2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2023 року за № 02 про відмову у призначенні пенсії по віку та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.12.2023 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком в частині не зарахування до страхового стажу періодів його роботи в радгоспі ім. "Борканюка" з 01.03.1983 року по 02.12.1984 року, в Закарпатському обласному підприємстві "Побутрадіотехніка" з 07.01.1986 року по 11.06.1987 року, в радгоспі ім. "Вільямса" з 14.05.1988 року по 10.09.1988 року, в Хустському районному вузлі зв`язку з 19.12.1988 року по 03.05.1989 року, в колгоспі ім. "Гагаріна" з 17.05.1991 року по 31.10.1991 року; 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 періоди його роботи в радгоспі ім. "Борканюка" з 01.03.1983 року по 02.12.1984 року, в Закарпатському обласному підприємстві "Побутрадіотехніка" з 07.01.1986 року по 11.06.1987 року, в радгоспі ім. "Вільямса" з 14.05.1988 року по 10.09.1988 року, в Хустському районному вузлі зв`язку з 19.12.1988 року по 03.05.1989 року, в колгоспі ім. "Гагаріна" з 17.05.1991 року по 31.10.1991 року та здійснити перерахунок пенсії за віком з 10.08.2023 року - наступного дня після досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Позивач звернувся із письмовою заявою до Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про призначення пенсії за віком. На вказане звернення позивача відповідач Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 02 позивач було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутності необхідного стажу роботи. Таку відмову позивач вважає необґрунтованою, в зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом. Позивач вказує, що вищевказані періоди трудової діяльності позивача, повністю підтверджуються читабельними записами трудової книжки, із наявними відбитками читабельних печаток.

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області просить суд відмовити повністю в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач вказує, що трудового стажу позивача не було зараховано спірні періоди його роботи, оскільки відтиск печатки у трудовій книжці позивача не придатний для прийняття змісту. А отже, запис у трудовій книжці не відповідає дійсності, а за таких обставин зараховувати до стажу зазначені періоди немає підстав, у зв`язку з чим позивачу було відмолено в призначенні пенсії через відсутність стажу роботи.

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області просить суд відмовити повністю в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач вказує, що трудового стажу позивача не було зараховано спірні періоди його роботи, оскільки відтиск печатки у трудовій книжці позивача не придатний для прийняття змісту. А отже, запис у трудовій книжці не відповідає дійсності, а за таких обставин зараховувати до стажу зазначені періоди немає підстав, у зв`язку з чим позивачу було відмолено в призначенні пенсії через відсутність стажу роботи.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що 09 січня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

07 листопада 2023 року позивач звернулась до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Розглянувши документи, подані для призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (територіальним органом Пенсійного фонду України, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 02 від 10 листопада 2023 pоку, оскільки страховий стаж роботи позивачки становить 2 роки 11 місяців 18 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком (а.с. 28).

До страхового стажу позивача не враховано періоди роботи згідно записів в трудовій книжці серія НОМЕР_2 , оскільки титульний лист трудової книжки заповнено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58, а саме: слабкий відбиток печатки організації, яка відкрила трудову книжку та вказана неповна дата народження позивача. Крім того, не зараховано період з 26 грудня 1983 року згідно Архівної довідки від 06 липня 2023 року № 07-04/932, оскільки відсутні відомості про звільнення. В реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про роботу.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачами, 27 грудня 2023 року позивач повторно звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення йому пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії за віком позивачем додано ті ж самі документи, що і до заяви про призначення пенсії за віком від 07 листопад 2023 року, в тому числі трудову книжку серія НОМЕР_2 , а також - формуляр, що надійшов з Чеської Республіки.

На підставі вказаних документів відповідачем позивачу було призначено пенсію за віком з 10 серпня 2023 року. З роздруківки стажу з якого проведено розрахунок пенсії позивачу призначено пенсію за віком з 10 серпня 2023 року, виходячи із 31 рік 04 місяці 16 днів стажу, що дає про на призначення такої пенсії, в тому числі 28 років 04 місяці 28 днів - стаж за кордоном, 2 року 11 місяців 18 днів - робота в Україні (а.с.а.с. 22-24).

Тобто, виходячи з наведеного позивачу було призначено пенсію за віком, без зарахування періодів роботи в радгоспі ім. "Борканюка" з 01 березня 1983 року по 02 грудня 1984 року, в Закарпатському обласному підприємстві "Побутрадіотехніка" з 07 січня 1986 року по 11 червня 1987 року, в радгоспі ім. "Вільямса" з 14 травня 1988 року по 10 вересня 1988 року, в Хустському районному вузлі зв`язку з 19 грудня 1988 року по 03 травня 1989 року, в колгоспі ім. "Гагаріна" з 17 травня 1991 року по 31 жовтня 1991 року.

Як передбачено статтею 46 частиною 2 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі по тексту - Закон України № 1058-ІV) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із статтею 9 частиною 1 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія за віком.

Статтею 26 Закону України № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 30 років.

Положеннями статті 24 частин 1, 2 та 4 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01 січня 2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 1788-ХІІ).

Відповідно до статті 56 Закону України № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 частиною 1 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Позивачу було відмовлено у зарахуванні страхового стражу періоди роботи згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , оскільки титульний лист трудової книжки заповнено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58, а саме: слабкий відбиток печатки організації, яка відкрила трудову книжку та вказана неповна дата народження позивача.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 повивач працював: з 01 березня 1983 року по 02 грудня 1984 року в радгоспі ім. "Боркашока"; з 07 січня 1986 року по 11 червня 1987 року в Закарпатському обласному підприємстві "Побутрадіотехніка"; з 14 травня 1988 року по 10 вересня 1988 року в радгоспі ім. "Вільямса"; з 19 грудня 1988 року по 03 травня 1989 року в Хустському районному вузлі зв`язку; з 17 травня 1991 року по 31 жовтня 1991 року в колгоспі ім. "Гагаріна" (а.с.а.с. 16-18).

Так, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 року у позивача наявні записи за спірні періоди роботи, а саме, дата про прийом на роботу та звільнення з роботи, відповідні номери наказів, назва організації є чіткими, відомості завірені підписом посадової особи та печаткою, то суд вважає їх прийнятними, що дає право на зарахування позивачу спірних періодів його роботи, а тому суд вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано вищезазначений стаж.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (далі по тексту Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 2.3, 2.4 розділу 2 вказаної Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 1 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому можливе її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зауважує, що записи про спірні періоди роботи не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Та обставина, що на записах про звільнення є недоліки у печатках підприємств, не робить записи неправдивим та не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаних період роботи. Відповідач не позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці.

Однак, до матеріалів справи відповідач не надав доказів на підтвердження того, що останнім надсилались запити до підприємств, де працював позивач у спірні періоди роботи, з метою перевірки правильності внесених записів у трудову книжку позивача.

Суд зазначає, що наявні у документах на підтвердження трудового стажу формальні неточності, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17.

При цьому, відповідач відповідно до положень пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Вказані положення свідчать, що відповідач в межах своєї компетенції має право самостійно звертатися до органів державної влади та підприємств з метою перевірки даних про стаж та умови роботи, однак в матеріалах справи відсутні такі відомості.

Відповідно до статті 87 Закону України № 1788 ХІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 частини 2 Закону України № 1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно із статті 6 частини 1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач 2 протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи в радгоспі ім. "Борканюка" з 01 березня 1983 року по 02 грудня 1984 року, в Закарпатському обласному підприємстві "Побутрадіотехніка" з 07 січня 1986 року по 11 червня 1987 року, в радгоспі ім. "Вільямса" з 14 травня 1988 року по 10 вересня 1988 року, в Хустському районному вузлі зв`язку з 19 грудня 1988 року по 03 травня 1989 року, в колгоспі ім. "Гагаріна" з 17 травня 1991 року по 31 жовтня 1991 року, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 12 від 16 січня 2023 року, у частині відмови в зарахуванні до страхового стажу позивачу спірних періодів роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29 грудня 2023 року, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в матеріалах даної справи та в матеріалах пенсійної справи позивача, яка випробовувалася судом таке рішення відсутнє.

Разом з тим, оскільки відповідачем 1 позивачу було призначено пенсію за віком з 10 серпня 2023 року, відтак наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу позивачу періоди роботи періоди роботи в радгоспі ім. "Борканюка" з 01 березня 1983 року по 02 грудня 1984 року, в Закарпатському обласному підприємстві "Побутрадіотехніка" з 07 січня 1986 року по 11 червня 1987 року, в радгоспі ім. "Вільямса" з 14 травня 1988 року по 10 вересня 1988 року, в Хустському районному вузлі зв`язку з 19 грудня 1988 року по 03 травня 1989 року, в колгоспі ім. "Гагаріна" з 17 травня 1991 року по 31 жовтня 1991 року.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держлром, 3 під., 2 пов, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за № 02 від 10 листопада 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди роботи в радгоспі ім. "Борканюка" з 01 березня 1983 року по 02 грудня 1984 року, в Закарпатському обласному підприємстві "Побутрадіотехніка" з 07 січня 1986 року по 11 червня 1987 року, в радгоспі ім. "Вільямса" з 14 травня 1988 року по 10 вересня 1988 року, в Хустському районному вузлі зв`язку з 19 грудня 1988 року по 03 травня 1989 року, в колгоспі ім. "Гагаріна" з 17 травня 1991 року по 31 жовтня 1991 року та здійснити перерахунок пенсії за віком з 10 серпня 2023 року, з врахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко