Справа № 752/1456/24
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №752/1456/24
Провадження №2-а/752/116/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гумен Сергій Миколайович в інтересах ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 26.12.2023 інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції Голосіївського правління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві відносно ОСОБА_1 винесена постанова про адміністративне правопорушення ГАБІ № 287742 за ст.183 КУпАП, за те, що 26.12.2023 приблизно о 14-44 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вона здійснила завідомо неправдивий виклик на спецлінію «102» без поважних на те підстав та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач до 23.10.2023 проживала разом з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Протягом останніх років відношення з чоловіком поступово погіршувались, внаслідок його агресивної та неадекватної поведінки. В результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки ОСОБА_2 є постійним ініціатором конфліктів, які часто супроводжувалися фізичним та психологічним насильством з його сторони по відношенню до позивача.

Починаючи з 23.10.2023, після чергової сварки ОСОБА_2 вигнав позивача з будинку (набутого спільно у шлюбі) за вищевказаною адресою, погрожуючи фізичною розправою, в тому числі, з використанням вогнепальної зброї, яка є у нього в наявності (в кількості 3 одиниць), навіть не надавши можливості забрати особисті речі.

Після чого ОСОБА_2 подав до Голосіївського районного суду міста Києва позовну заяву про розірвання шлюбу укладеного між ними. Далі терор зі сторони ОСОБА_2 щодо позивача лише посилювався, що проявлявся у вчинення діяння психологічного, фізичного, економічного насильства, яке проявилось у позбавленні особистих і спільних документів, документів на спільне майно та можливості користуватися ними (квартира, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , квартира за адресою: АДРЕСА_3 , 3 земельні ділянки площею (0,10 га, 0,12 га, 0,12 га, та будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , свідоцтво про шлюб, паспорт громадянина України для виїзду за кордон), документів та можливості користування нежитловим приміщенням, що належить позивачу на особистій приватній власності за адресою АДРЕСА_4 , позбавляє можливості користуватися коштами, позбавив можливості користуватися транспортним засобом засобом Оpel astra НОМЕР_1 , не дає можливостей та коштів на лікування позивачки та її батька, який зараз перебуває у лікарні з підозрою на ішемічний інсульт через пережиті останнім часом стреси.

13.11.2023 о 21-30 год. ОСОБА_2 прийшов до квартири ОСОБА_3 (сина позивача) за адресою: АДРЕСА_5 , з метою знайти там позивача та безпідставно почав вчиняти насильницькі дії в сторону позивача та персоналу служби безпеки будинку, висловлювався брутальними, нецензурними словами, штовхав працівника охорони будинку, принижував позивача, погрожував фізичною розправою із застосуванням зброї.

Маючи реальний страх за своє життя та здоров`я та своїх близьких, а також за безпеку в цілому, позивач 15.11.2023 звернулася з заявою до Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Враховуючи постійну демонстрацію зброї та постійні погрози розправи зі сторони ОСОБА_2 , позивач звернулася 15.11.2023 до Головного управління поліції у м. Києві для перевірки законних підстав придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання зброї.

Протиправні дії ОСОБА_2 вчинялися не лише щодо позивача, а й інших громадян, у зв`язку з чим в грудні 2023 року громадянкою ОСОБА_4 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , про що було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

21.12.2023 з боку ОСОБА_2 за допомогою телефонного зв`язку знову почали надходити погрози розправи щодо позивача та її близьких.

Продовжуючи свої насильницькі дії, 26.12.2023 ОСОБА_2 вирішив прибути за адресою АДРЕСА_1 , де проживає позивач. Намірів зустрічатися з ОСОБА_2 позивач не мала. Вона неодноразово просила залишити її та її житло, інакше вона буде змушена викликати співробітників поліції. Втім, на прохання позивача ОСОБА_2 не реагував. Маючи реальний страх за своє життя та здоров`я, позивач змушена була здійснити виклик через спецлінію «102» співробітників патрульної поліції.

В оскаржуваній постанові вказано, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, втім жодних належних та допустимих доказів про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення не міститься. Відсутність письмових пояснень позивача свідчить про те, що він був позбавлений можливості належним чином надати їх, а відповідачем не дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначена ст. 279 КУпАП та порушено право позивача на ознайомлення з матеріалами справи, право давати пояснення та подавати докази, право на захист, під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи систематичний характер прояву насильницьких дій зі сторони ОСОБА_2 щодо позивача, постійного залякування, демонстрації збори, вчинення погрози розправи над позивачем та її близькими, виклик поліції позивачем був повністю обґрунтованим та здійснювався з метою захисту своїх права і свобод від порушень і протиправних посягань, у зв`язку з чим постанова ГАБІ №287742 від 26.12.2023 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушенням законних прав позивача, відсутністю вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення ГАБІ №287742 від 26.12.2023 винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції Голосіївського правління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за ст. 183 КУпАП.

22.02.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначив, що оскаржувану постанову винесено правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. Права та інтереси позивача не порушені.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

26.12.2023 інспектором Голосіївського УП ГУНП у м. Києві винесено постанову серії ГАБІ №287742 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 26.12.2023 о 14-40 год. за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик спеціальних служб (поліцію) без поважних причин.

15.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до органів поліції з заявою про притягнення до адміністративної відповідальності та винесення термінового заборонного припису відносно ОСОБА_2 .

02.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до органів поліції з заявою щодо перевірки наявності у ОСОБА_2 законних підстав для придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 5, 5-1, 18 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює екстрені комунікації за телефонним номером 102, оброблення та використання інформації, переданої поліції постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг у випадках та порядку, передбачених Законом України "Про електронні комунікації"; вживає заходів для запобігання та протидії домашньому насильству або насильству за ознакою статі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 183 КУпАП встановлено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд зауважує, що аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 183 КУпАП, посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи органів Національної поліції чи їх структурні підрозділи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП, що вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення, чи структурний підрозділ, в якому така особа несе службу.

При цьому, зміст ст. 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Головне управління Національної поліції у м. Києві є належним відповідачем.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верхового суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 16.11.2020 у справі №398/2077/17, від 17.09.2020 у справі №742/2298/17, від 17.06.2020 у справі №127/6881/17 та від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували вищезазначені доводи позивача щодо порушення його прав під час розгляду справи та відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, що свідчить про те, що відповідач не виконав свого обов`язку та не довів правомірності прийнятого рішення відносно позивача, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи.

Відповідно до частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241-247, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення ГАБІ №287742 від 26.12.2023 винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції Голосіївського правління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за ст. 183 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в Шостому апеляційному адміністративному суді шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у м. Києві, місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, .

Рішення складене 08.04.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова