Справа № 809/1659/13-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 809/1659/13-а пров. № А/857/635/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа у справі №809/1659/13-а за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

суддя в 1-й інстанції Панікар І. В.,

дата ухвалення судового рішення 14 грудня 2023 року,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту судового рішення не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач- управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області звернулося у суд з позовом до відповідача- ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість в сумі 1140,81 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області заборгованість в сумі 1140,81 грн.

19 липня 2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №809/1659/13-a про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області заборгованість в сумі 1140,81 грн.

04 грудня 2023 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку з тим, що вищевказаний виконавчий документ переданий стягувачем на виконання у строк встановлений для пред`явлення до виконання та протягом 2013-2016 років постійно перебував на примусовому виконанні в органах ДВС. Жодних доказів про повернення виконавчого листа стягувачу не надано. Цей виконавчий документ не перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління, та не надходив на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тому заявник вважає його фактично втраченим, а відтак просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк пред`явлення до виконання останнього.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Вимоги апеляційної скарги аналогічні вимогам, викладеним у заяві про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, покликається на те, що виконавчий документ був переданий стягувачем на виконання у строк встановлений для пред`явлення до виконання, та протягом 2013-2016 років постійно перебував на примусовому виконанні в органах ДВС. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" проведено реорганізацію управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про що внесено відповідний запис в ЄДР. При здійсненні звірки документів, які перебувають на виконанні в органах ДВС, було виявлено, що вищезазначене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі в сумі 1140,81 грн на виконанні в органах ДВС не перебуває. Вказує, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області постанова про закінчення/повернення виконавчого провадження не надходила. Звертає увагу, що листом від 07 листопада 2023 року №217901 відділом Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління, який надійшов на адресу Головного управління 13 листопада 2023 року, повідомлено про те, що на виконанні у Тисменицькому відділі ДВС знаходилось виконавче провадження №52448691 по виконавчому листу №809/1659/13-а від 03 червня 2013 року виданому Івано-Франківським окружним адміністративним судом щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі 1140,81 грн, проте 21 грудня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу згідно з п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", під час примусового виконання кошти з ОСОБА_1 не стягнуті. Зазначає, що жодних доказів про повернення виконавчого листа стягувачу не надано. Вказує, що оскільки даний виконавчий документ не перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління, та не надходив на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, заявник вважає його фактично втраченим. Вищевказані обставини унеможливлюють виконання рішення у справі №809/1659/13-a про стягнення заборгованість в сумі 1140,81 грн. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, ухвалене в порядку письмового провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні в судовому засіданні з викликом осіб сторони не заявляли, тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ст.312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області заборгованість в сумі 1140,81 грн.

19 липня 2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №809/1659/13-a про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області заборгованість в сумі 1140,81 грн. У виконавчому листі у справі №809/1659/13-a встановлено строк пред`явлення до виконання - до 16 липня 2014 року.

Відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління листом від 07 листопада 2023 року №217901 повідомив заявника про те, що на виконанні у Тисменицькому відділі ДВС знаходилося виконавче провадження №52448691 по виконавчому листу № 809/1659/13-a від 03 червня 2013 року, який виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому району 1140,81 грн, однак 21 грудня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу згідно з пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Під час примусового виконання кошти не стягнуті.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при здійсненні звірки документів, які перебувають на виконанні в органах ДВС, виявлено, що вищевказане провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі боргу в сумі 1140,81 грн на виконанні в органах ДВС не перебуває та постанова про закінчення/повернення виконавчого провадження не надходила.

Відмовляючи у задоволені заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, а тому підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII передбачає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч.4 ст.12 цього Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

За змістом ч.6 ст.12 згаданого вище Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з пп.18.4 п.18 Розділу VII Перехідних положень КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вказана норма регулює порядок видачі дубліката виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення в адміністративній справі, у разі втрати стягувачем його оригіналу, незалежно від причин такої втрати. Вказана стаття спрямована на забезпечення виконання судового рішення, незважаючи на можливу втрату виконавчого документа. При цьому, причини втрати для вирішення цього питання не мають значення - оригінал може бути загублено, викрадено, знищено чи втрачено з інших причин.

Аналогічна правова позиція була наведена Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 820/1053/16.

При цьому, необхідною умовою для видачі дубліката виконавчого листа є доведення стороною (або державним виконавцем) факту втрати оригіналу такого виконавчого листа.

Підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Вирішуючи питання визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, і, як наслідок, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. В розумінні наведеної норми, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція була наведена Верховним Судом у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 2а-8535/10/2670.

З наведеного вище можна дійти висновку про те, що підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску. Необхідною умовою для видачі дубліката виконавчого листа є доведення стороною (або державним виконавцем) факту втрати оригіналу такого виконавчого документа.

Як було зазначено вище, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №809/1659/13-a встановлено до 16 липня 2014 року.

Матеріалами справи стверджується, що у Тисменицькому відділі ДВС на виконанні знаходилося виконавче провадження №52448691 по виконавчому листу №809/1659/13-a від 03 червня 2013 року, однак 21 грудня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу згідно з пунктом 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Під час примусового виконання кошти не стягнуті.

Як стверджується матеріалами справи, позивач із заявою про видачу виконавчого листа звернувся лише 30 листопада 2023 року.

Колегія суддів зазначає, що покликання апелянта на те, що оригінал виконавчого листа не надходив на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не є автоматичною підставою для поновлення строку на його пред`явлення, оскільки такий строк поновлюється лише з об`єктивних причин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів вжиття управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області або його правонаступниками - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у період з 2016 по 2023 рік будь-яких дій щодо повторного направлення виконавчого листа до державної виконавчої служби в межах строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», після завершення виконавчого провадження №52448691 і повернення виконавчого документу стягувачу.

Натомість, невиконання чи неналежне виконання посадовими особами обов`язків щодо контролю за ходом виконавчих проваджень щодо стягнення коштів на користь держави, не може бути визнано об`єктивною причиною пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2011 № 3593/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 грудня 2011 року за №1523/20261, затверджено Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України (далі Порядок № 3593/5).

Відповідно до п.3 Порядку №3593/5 взаємодія органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України здійснюється шляхом щоквартального взаємозвірення виконавчих документів за рішеннями, зазначеними у пункті 2 цього Порядку, які знаходяться на виконанні в тому органі державної виконавчої служби, з яким проводиться взаємозвірення, а також шляхом оперативного взаємного реагування на звернення органів державної виконавчої служби, органів Пенсійного фонду України про факти порушення законодавства під час виконання вказаних рішень та вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні, а тому і відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа у справі №809/1659/13-а.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа у справі №809/1659/13-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 29 квітня 2024 року.