Справа № 140/23548/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/23548/23 пров. № А/857/2858/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року (головуючий суддя Ковальчук В.Д., м. Луцьк) у справі №140/23548/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

18.08.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21 квітня 2023 року №UA209000/2023/800044/1, від 24 квітня 2023 року №UA209000/2023/800045/1, від 27 квітня 2023 року №UA209000/2023/800047/1, від 28 квітня 2023 року №UA209000/2023/800048/1, від 01 травня 2023 року №UA209000/2023/800049/1, від 08 травня 2023 року №UA209000/2023/800052/1.

Позов обґрунтовує тим, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень Митного кодексу України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. Вказує що декларантом, на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення, було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну товару.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 21 квітня 2023 року №UA209000/2023/800044/1, від 24 квітня 2023 року №UA209000/2023/800045/1, від 27 квітня 2023 року №UA209000/2023/800047/1, від 28 квітня 2023 року №UA209000/2023/800048/1, від 01 травня 2023 року №UA209000/2023/800049/1, від 08 травня 2023 року №UA209000/2023/800052/1. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс судовий збір у сумі 2974,86 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят чотири гривні 86 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що митний орган правомірно прийняв оскаржені рішення. Апелянт посилається на норми частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України (МК України), відповідно до яких митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Вказує, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах і за результатами проведеного опрацювання виявлено ряд розбіжностей. Звертає увагу, що основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню, а тому митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Також, апелянт вважає суму судових витрат, які поніс позивач значно завищеною. З наданого розрахунку сум гонорару за надану професійну правничу допомогу вбачається, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є видом правової допомоги, не є доцільними, дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи та не потребують спеціальних професійних навиків. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

04.03.2024 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того заявник, зазначає, що рішення від 07.11.2023 у справі № 140/23548/23 є законним та обґрунтованим, таким, що ґрунтується на повному, об`єктивному дослідженні доказів та їх оцінці. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ТзОВ "Фудлайф Плюс" відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 23.02.2023 №, укладеного з компанією-експортером Techno Group Spolka z o.o., придбавало товари №1, №2, №3, №4, №5, №6 (жир яловичий заморожений, без теплової кулінарної обробки, не консервований, без харчових добавок, спецій, солі, приправ, придатний для споживання людиною).

З метою митного оформлення вказаних товарів позивач через декларанта подав до Львівської митниці митні декларації від 21.04.2023 №23UA59U2, від 24.04.2023 №23UA49U5, від 27.04.2023 №23UA74U0, від 28.04.2023 №23UA24U5, від 01.05.2023 №23UA99U2, від 08.05.2023 №23UA80U9, а також інші документи, на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Для підтвердження дійсної митної вартості товару позивачем у відповідності до ст. 53 МК України було подано: щодо Товару №1 (сертифікат якості від 12 квітня 2023 року; рахунок-фактура №FV2023/04/0294 від 13 квітня 2023 року; автотранспортна накладна від 12 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 12 квітня 2023 року; сертифікат з перевезення від 13 квітня 2023 року; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2022 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів; експортна митна декларація №23PL301010E0512470 від 19 квітня 2023 року); щодо Товару №2 (сертифікат якості від 14 квітня 2023 року; рахунок-фактура №FV2023/04/0297 від 14 квітня 2023 року; автотранспортна накладна №1230774 від 12 квітня 2023 року; сертифікат з перевезення (походження) від 14 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 15 квітня 2023 року; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів); щодо товару №3 (сертифікат якості від 21 квітня 2023 року; рахунок-фактура №FV2023/04/0313 від 24 квітня 2023 року; автотранспортна накладна; міжнародний ветеринарний сертифікат; сертифікат з перевезення (походження товару); зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2022 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0550660); щодо товару №4 (сертифікат якості; рахунок-фактура №FV2023/04/0308 від 21 квітня 2023 року; автотранспортна накладна №1230791 від 21 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 21 квітня 2023 року; сертифікат якості; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0550587); щодо товару №5 (рахунок-фактура №FV2023/04/0319 від 26 квітня 2023 року; автотранспортна накладна №1230805 від 25.04.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат; сертифікат якості; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0559339); щодо товару №6 (сертифікат якості; рахунок-фактура №FV2023/04/0327 від 04 травня 2023 року; автотранспортна накладна від 28 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 28 квітня 2023 року; сертифікат з перевезення (походження товару) від 12 квітня 2023 року; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0591283).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, у зв`язку з чим, відповідно до частин 3 статті 53 Митного кодексу України, виставлено вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; рахунок-проформу (Проформу, Інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ.

Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв оскаржувані рішення від 21 квітня 2023 року №UA209000/2023/800044/1, від 24 квітня 2023 року №UA209000/2023/800045/1, від 27 квітня 2023 року №UA209000/2023/800047/1, від 28 квітня 2023 року №UA209000/2023/800048/1, від 01 травня 2023 року №UA209000/2023/800049/1, від 08 травня 2023 року №UA209000/2023/800052/1.

В оскаржуваних рішеннях митний орган зазначив наступне.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 21 квітня 2023 року №UA209000/2023/800044/1 зазначено наступні відомості.

У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 12.04.2023 №459272 відсутні відомості у графі 15 (умови оплати), також в копії декларації країни відправлення відсутні відомості у графі 29 (оплата транспортування), тобто такі складові митної вартості як перевезення, даними документами не підтверджено.

У даній CMR відсутні відомості у графах 5 (документи) і 22 (підпис і штамп відправника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V.

У графі 3 CMR «місце розвантаження товару» наявні реквізити суб`єкта - SPE "Winter", м. Луцьк, тобто підприємство, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди. Документ, що визначає договірні відносини між цими суб`єктами, відсутній.

Дата CMR - 12.04.2023, а дата рахунку-фактури - 13.04.2023, тобто інвойс виданий пізніше ніж дата завантаження товару на транспортний засіб.

За умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Також зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

В експортній декларації країни відправлення від 19.04.2023 №MRN 23PL301010E0512470 задекларовано вартість товару 29119 польських злотих, що не відповідає вартості товару у рахунку-фактурі, яка становить 29444,33 польських злотих (в перерахунку на курс злотого до євро, зазначеного в даному рахунку-фактурі).

На вимогу декларантом надано: прайс-лист, платіжну інструкцію від 13.04.2023 (не надану одночасно з ЕМД в порушення вимог частини 2 статті 53 МКУ) і відповідь на вимогу.

Додатково доданий прайс-лист від 13.04.2023 №б/н має суб`єктивний характер, оскільки містить інформацію лише щодо товару зазначеного у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару Groupe Bigard SA, а відправником - Techno Group Spolka z. o.o., та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Також, у рішенні зазначено, що документи, які були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 07.04.2023 №UA205140/2023/027866, де митна вартість такого товару становить 0,6222 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 24 квітня 2023 року №UA209000/2023/800045/1 зазначено наступні відомості.

У наданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 12.04.2023 №1230774 відсутні відомості у графі 15 (умови оплати), тобто такі складові митної вартості як перевезення, не підтверджено.

У даній CMR відсутні відомості у графах 5 (документи) і 22 (підпис і штамп відправника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів " від 01.08.2006 №957-V.

У графі 3 «місце розвантаження товару» наявні реквізити суб`єкта - SPE "Winter", м. Луцьк, тобто підприємство, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди, документ, що визначає договірні відносини між цими суб`єктами відсутній.

Дата даної CMR - 12.04.2023, а дата рахунку-фактури - 14.04.2023, тобто інвойс виданий пізніше, ніж дата завантаження товару на транспортний засіб.

За умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2. даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

На вимогу декларантом жодних документів не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 07.04.2023 №UA205140/2023/027866, де митна вартість такого товару становить 0,6222 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 27 квітня 2023 року №UA209000/2023/800047/1 зазначено наступні відомості.

Дата CMR - 21.04.2023, а дата рахунку-фактури - 24.04.2023, тобто інвойс виданий пізніше, ніж дата завантаження товару на транспортний засіб.

В автотранспортній накладній CMR відсутні відомості у графі 21 (місце і дата складання), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V.

За умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2. даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

В рахунку-фактурі зазначено, що товар поставляється після оплати.

В наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 26.04.2023 №MRN 23PL301010E0550660 вартість товару 30729 польських злотих не відповідає вартості заявленій в ЕД та рахунку-фактурі (6653,76*4,6039=30633,25 польських злотих (в перерахунку на курс злотого до євро, зазначеного в даному рахунку-фактурі)).

На вимогу декларантом документів надано: прайс-лист, платіжну інструкцію від 24.04.2023 (не надану одночасно з ЕМД в порушення вимог частини 2 статті 53 МКУ) і відповідь на вимогу. Додатково доданий прайс-лист від 24.04.2023 №б/н містить інформацію лише щодо товару, зазначеного у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару TRADIVAL SA, а відправником - Techno Group Spolka z o.o., та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 07.04.2023 №UA205140/2023/027866, де митна вартість такого товару становить 0,6222 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 28 квітня 2023 року №UA209000/2023/800048/1 зазначено наступні відомості.

У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній СМR від 21.04.2023 №1230791 відсутні відомості у графі 14 (умови оплати), тобто такі складові митної вартості як перевезення, не підтверджено.

В автотранспортній накладній CMR відсутні відомості у графі 5 (документи) та у графі 16 (назва і адреса перевізника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V.

У графі 3 «місце розвантаження товару» CMR наявні реквізити суб`єкта SPE «Winter», м. Луцьк, тобто підприємства, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди.

Документ, що визначає договірні відносини між відправником та одержувачем не надано.

Умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2. даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

В рахунку-фактурі відсутні відомості про термін оплати товару.

В митній декларації країни відправлення від 26.04.2023 №MRN 23PL301010E0550587 вартість товару зазначена 30409 PL, що не відповідає вартості заявленій в ЕД та рахунку-фактурі 6585,50*4,6109=30365,08 PL (в перерахунку на курс злотого до євро, зазначеного в даному рахунку-фактурі).

На вимогу декларантом документів надано: прайс-лист, платіжну інструкцію від 21.04.2023 (не надану одночасно з ЕМД в порушення вимог частини 2 статті 53 МКУ) і відповідь на вимогу. Додатково доданий прайс-лист від 21.04.2023 №б/н містить інформацію лише щодо товару, зазначеного у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару TRADIVAL SA, а відправником - Techno Group Spolka z o.o., та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 25.04.2023 №UA205140/2023/032353, де митна вартість такого товару становить 0,6271 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 01 травня 2023 року №UA209000/2023/800049/1 зазначено наступні відомості.

Дата CMR - 25.04.2023, а дата рахунку-фактури - 26.04.2023, тобто інвойс виданий пізніше, ніж дата завантаження товару на транспортний засіб.

У CMR від 25.04.2023 №1230805 відсутні відомості у графі 14 (умови оплати), тобто такі складові митної вартості як перевезення, не підтверджено.

В CMR відсутні відомості у графі 5 (документи), 22 (підпис та печатка відправника) та у графі 16 (назва і адреса перевізника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V.

У графі 3 «місце розвантаження товару» CMR наявні реквізити суб`єкта SPE «Winter", м. Луцьк, тобто підприємства, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди. Документ, що визначає договірні відносини між відправником та одержувачем не надано.

Умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2. даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

В рахунку-фактурі відсутні відомості щодо терміну оплати.

В наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 28.04.2023 №MRN 23PL301010E0559339 вартість товару становить 31040 польських злотих, що не відповідає вартості заявленій в ЕД та рахунку-фактурі 6720,00*4,5980=30898,56 польських злотих (в перерахунку на курс злотого до євро, зазначеного в даному рахунку-фактурі).

На вимогу декларантом надано: прайс-лист, платіжну інструкцію від 26.04.2023 (не надану одночасно з ЕМД в порушення вимог частини 2 статті 53 МКУ) і відповідь на вимогу. Додатково доданий прайс-лист від 26.04.2023 №б/н містить інформацію лише щодо товару, зазначеного у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару TRADIVAL SA, а відправником - Techno Group Spolka z. o.o., та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 25.04.2023 №UA205140/2023/032353, де митна вартість такого товару становить 0,6271 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 08 травня 2023 року №UA209000/2023/800052/1 зазначено наступні відомості.

Дата CMR - 28.04.2023, а дата рахунку-фактури - 04.05.2023, тобто інвойс виданий пізніше, ніж дата завантаження товару на транспортний засіб.

У CMR від 28.04.2023 №б/н відсутні відомості у графі 21 (місце і дата складання) та у графі 16 (адреса, країна перевізника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V.

Умовами зовнішньоекономічного договору від 23.02.2023 № розділом 1. Предмет контракту передбачено, що товар поставляється в асортименті зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2. даного контракту визначено, що Сторонами у такому Інвойсі вказується назва, загальна кількість Товару, що поставляється а також його вартість. Наступним зазначається, що весь вказаний в Інвойсі Товар поставляється партіями, і при погодженні кожної партії товару ціна може змінюватись, але не перевищувати вартість узгоджену в такому Інвойсі. Ціна за одиницю Товару може варіюватись лише в діапазоні вказаному в Інвойсі. До митного оформлення такий документ (Інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару) не надано.

В наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 05.05.2023 №MRN 23PL301010E0591283 вартість товару становить 29361 польських злотих, що не відповідає вартості заявленій в ЕД та рахунку-фактурі 6444,45*4,5892=29574,87 польських злотих (в перерахунку на курс злотого до євро, зазначеного в даному рахунку-фактурі).

На вимогу декларантом документів надано: прайс-лист, платіжну інструкцію від 04.05.2023 (не надану одночасно з ЕМД в порушення вимог частини 2 статті 53 МКУ) і відповідь на вимогу. Додатково доданий прайс-лист від 04.05.2023 №б/н містить інформацію лише щодо товару зазначеного у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню прайс-лист (прейскурант), оскільки виданий не виробником товару TRADIVAL SA, а відправником - Techno Group Spolka z. o.o., та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців.

Документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Заявлено митну вартість не визнано. Застосовано резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 25.04.2023 №UA205140/2023/032353, де митна вартість такого товару становить 0,6271 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Крім того, Львівська митниця видала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2023/000102, №UA209160/2023/000104, №UA209160/2023/000107, №UA209160/2023/000110, №UA209160/2023/000111, №UA209160/2023/000124, відповідно до яких відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із прийняттям митницею рішень про коригування митної вартості товару.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулася в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели ті обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до частин другої - третьої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Відповідно до частин першої, другої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно з частинами першою, другою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Колегія суддів зазначає, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: жир яловичий заморожений, без теплової кулінарної обробки, не консервований, без харчових добавок, спецій, солі, приправ, придатний для споживання людиною. Декларант визначив митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі).

Як було вказано вище, на підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях митної вартості та обраного методу її визначення разом з деклараціями декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: щодо Товару №1 (сертифікат якості від 12 квітня 2023 року; рахунок-фактура №FV2023/04/0294 від 13 квітня 2023 року; автотранспортна накладна від 12 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 12 квітня 2023 року; сертифікат з перевезення від 13 квітня 2023 року; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2022 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів; експортна митна декларація №23PL301010E0512470 від 19 квітня 2023 року); щодо Товару №2 (сертифікат якості від 14 квітня 2023 року; рахунок-фактура №FV2023/04/0297 від 14 квітня 2023 року; автотранспортна накладна №1230774 від 12 квітня 2023 року; сертифікат з перевезення (походження) від 14 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 15 квітня 2023 року; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів); щодо товару №3 (сертифікат якості від 21 квітня 2023 року; рахунок-фактура №FV2023/04/0313 від 24 квітня 2023 року; автотранспортна накладна; міжнародний ветеринарний сертифікат; сертифікат з перевезення (походження товару); зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2022 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0550660); щодо товару №4 (сертифікат якості; рахунок-фактура №FV2023/04/0308 від 21 квітня 2023 року; автотранспортна накладна №1230791 від 21 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 21 квітня 2023 року; сертифікат якості; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0550587); щодо товару №5 (рахунок-фактура №FV2023/04/0319 від 26 квітня 2023 року; автотранспортна накладна №1230805 від 25.04.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат; сертифікат якості; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0559339); щодо товару №6 (сертифікат якості; рахунок-фактура №FV2023/04/0327 від 04 травня 2023 року; автотранспортна накладна від 28 квітня 2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 28 квітня 2023 року; сертифікат з перевезення (походження товару) від 12 квітня 2023 року; зовнішньоекономічний контракт № від 23 лютого 2023 року; договір про надання послуг митного брокера №05/2022 від 31 січня 2022 року; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; митна декларація країни експорту №23PL301010E0591283).

Апеляційний суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа № 540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 21.10.2021 (справа № 420/4820/19).

Разом з тим, твердження апелянта про наявність розбіжностей у вартості товару в євро, зазначеній в рахунках-фактурах (інвойсах), та у деклараціях країни експорту, яка зазначена в злотих (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до пункту 2 контракту № від 23.02.2023 вартість товару визначається в євро. Згідно з наданими до митного оформлення інвойсами вартість кожної партії товару визначалась в євро. Тобто, вартість товарів у польських злотих сторонами контракту взагалі не визначалась. Крім того, колегія суддів зазначає, що експортна декларація це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Апеляційний суд звертає увагу, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем. При цьому, у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару. Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Також, однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що подані прайс-листи містять інформацію не виробника товару, а відправника. Стосовно цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що до митного оформлення щодо кожної поставки надавався документ з назвою «прейскурант (прайс-лист)». Подані прейскуранти (прайс-листи) оформлені на фірмовому бланку, в якому міститься інформація про вартість за одиницю (за один кілограм) товару. Прайс-листи оформлені для широкого кола осіб, адже не містять конкретного адресата, усі подані прейскуранти (прайс-листи) скріплені печатками та підписами посадових осіб компанії, тому не повинні викликати будь-яких сумнівів у їх належності. До переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Код документу 3014 (прайс-лист) справді передбачає, що такий документ має бути виданий виробником товару, однак наданий декларантом прайс-лист виданий експортером. Відображена у прайс-листі вартість товарів в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунках-фактурах щодо кожної поставки. В той же час, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах. Сам лише факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

Також, митному органу на час прийняття оскаржуваних рішень надано платіжні документи, засвідчені установою банку, котрі в повній мірі підтверджували оплату за товари. Щодо товару №1 надано платіжну інструкція №12 від 13 червня 2023 року, у графі №70 «Призначення платежу» міститься посилання на укладений між сторонами контракт № від 23.02.2023 та рахунок-фактуру FV2023/04/0294. Сплачена сума 6310,4 євро кореспондується із тією, що заявлена до митного оформлення. Щодо товару №2 надано платіжну інструкцію №18 від 14 квітня 2023 року, у графі №70 «Призначення платежу» міститься посилання на рахунок-фактуру №FV2023/04/0297 та контракт № від 23.02.2023. Сплачена сума 6284,8 євро кореспондується із тією, що заявлено до митного оформлення. Щодо товару №3 надано платіжну інструкцію №15 від 24 квітня 2023 року, у графі №70 «Призначення платежу» міститься посилання на укладений контракт № від 23.02.2023 та рахунок-фактуру №FV2023/04/0313. Сплачена сума 6653,76 євро узгоджується із тією, що заявлена до митного оформлення. Щодо товару №4 надано платіжну інструкцію №09 від 21 квітня 2023 року, у графі №70 «Призначення платежу» міститься посилання на укладений контракт № від 23.02.2023 та рахунок-фактуру №FV2023/04/0308, сплачена сума 6585,5 євро кореспондується із тією, що заявлена до митного оформлення. Щодо товару №5 надано платіжну інструкцію №16 від 26 квітня 2023 року. У графі №70 «Призначення платежу» міститься інформація про укладений між сторонами контракт № від 23.02.2023 та є посилання на рахунок-фактуру №FV2023/04/0319, сплачена сума 6720,00 євро кореспондується з тією, що заявлена до митного оформлення. Щодо товару №6 надано платіжну інструкцію №17 від 04 травня 2023 року. У графі №70 «Призначення платежу» міститься інформація про укладений між сторонами контракт № від 23.02.2023 та є посилання на рахунок-фактуру №FV2023/04/0327, сплачена сума 6444,45 євро кореспондується з тією, що заявлена до митного оформлення

З приводу того, що у міжнародних автотранспортних накладних (CMR) у графі 3 «місце розвантаження товару» наявні реквізити суб`єкта - SPE "Winter", м. Луцьк, тобто підприємства, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди, апеляційний суд наголошує, що компанія SPE "Winter" (Приватне мале підприємство Вінтер) є орендарем приміщення за адресою: м. Луцьк, вул. Лідавська, 1. Взаємовідносини між ТзОВ Фудлайф Плюс та Приватним малим підприємством Вінтер підтверджуються договором суборенди нежитлового приміщення №20 від 01 жовтня 2022 року. Тобто, фактично зазначення компанії SPE "Winter" (Приватного малого підприємства Вінтер) у CMR не суперечить нормам митного законодавства, адже власне сам товар поставлявся на адресу знаходження суборендованих холодильних камер позивача. При цьому, в CMR одержувачем товару вказано ТзОВ Фудлайф Плюс та адресу: м. Луцьк, вул. Лідавська, 1, яка є юридичною адресою позивача.

З приводу того, що в СMR відсутні відомості у графах 5 (документи) і 22 (підпис і штамп відправника), а також у графі 15 (умови оплати) та в копії декларації країни відправлення відсутні відомості у графі 29 (оплата транспортування), що, на думку відповідача, впливає на такі складові митної вартості як перевезення, колегія суддів вказує на наступне.

В митних деклараціях, поданих митному органу, а також в рахунках-фактурах (інвойсах) зазначено умови поставки CPT Луцьк.

Згідно з Правилами Інкотермс-2010 або Інкотермс-2020 умови поставки СРТ (Carriage рaid to . - (Carriage рaid to - фрахт/перевезення оплачені до ...) передбачають доставку продавцем товару в узгоджене місце, тобто продавець оплачує перевезення товару до названого пункту призначення.

Оскільки доставка товару на умовах CPT UA Луцьк передбачає доставку продавцем товару за свій рахунок перевізнику або іншій особі та продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення, тому до митного оформлення позивач не повинен був подавати документи, що підтверджують вартість транспортування чи страхування.

Відтак, ціна товару в рахунках-фактурах (інвойсах) відповідає фактурній вартості, зазначеній в митних деклараціях, оскільки вартість доставки товару вже була включена до вартості товару.

Апелянтом також не обґрунтовано, яким чином дата CMR та дата рахунку-фактури, який складений пізніше впливають на визначення ціни товару та митної вартості. При цьому, приписами МК України не передбачено, що СМR є джерелом відомостей про митну вартість товарів. Окремі недоліки у заповненні товарно-транспортної накладної не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.

Також, митним органом в оскаржуваних рішеннях безпідставно зазначено, що не надано інвойс на загальну кількість та діапазон ціни товару, оскільки митному органу надано рахунки-фактури (інвойси), які містять інформацію про вартість саме кожної партії товару, яка є фактурною вартістю, а тому формальне посилання митного органу на загальні умови контракту від 23.02.2023 №, не змінює загальної вартості партії товару, яка визначається у співвідношенні загальної ваги до вартості товару за 1 кг.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та безпідставно прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Апеляційний суд вважає, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, а тому вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта. Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України.

Щодо доводів апелянта в частині, що судові витрати, які поніс позивач значно завищені, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, оглядаючи матеріали справи, зазначає наступне.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 01.02.2023 №53-ЮП, рахунку-фактури №467 від 17.08.2023, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу №18/08-01 від 18.08.2023), платіжної інструкції №2032 від 23.08.2023) позивач сплатив Адвокатському бюро Крючкова кошти в загальній сумі 15000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу складається з: ознайомлення керівника позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів порушеного права (30 хв.); ознайомлення з рішеннями про коригування митної вартості товарів та іншими товаросупровідними документами наданими клієнтом (1,5 год.); подання письмових пояснень на вимогу митного органу щодо кожної з 8-ти поставок (2 год); пошук інформації щодо контрагента у мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції (1 год); складання стратегії представництва ТОВ ФУДЛАЙФ ПЛЮС у суді щодо даної справи (1 год); вивчення судової практики з відповідних правовідносин (2 год.); складання та подання вищевказаної позовної заяви (3 год).

Отже, з наданих документів слідує, що сума витрат на правову допомогу становить 15000,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

А тому, з огляду на обсяг наданих адвокатами послуг, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яку належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 4000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року у справі № 140/23548/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний