Справа № 440/13776/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 р. Справа № 440/13776/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці Державної митної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 (головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова) по справі № 440/13776/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавариба"

до Волинської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов"зання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавариба" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів від 22.08.2023 № UA205050/2023/000439/2 та № UA205050/2023/000440/2;

- картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні впуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.08.2023 № UA205000/2023/033186 та № UA205050/2023/033187.

В обґрунтування позову зазначило, що при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржувані рішення, картки відмови та неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 позов задоволено.

Волинська митниця (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про не врахування судом розбіжностей, в наданих до митниці документах та відсутність в них всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказує, що до митного оформлення декларантом не надано проформи інвойсів, які передбачені контрактом, надані платіжні доручення не містять посилання на інвойси, що не дає можливості достеменно вважати, що саме за товар, зазначений у митних деклараціях ТОВ «Полтавариба» сплачено кошти.

Також зазначає про розбіжності у відправниках товару та його вартості, зазначених у митних деклараціях країни експорту та інвойсах.

Зауважує, що за наслідками подачі митних декларацій, відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.

Просить врахувати постанови Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 826/19400/15, від 13.01.2021 по справі №805/2942/16-а в яких суд касаційної інстанції зазначав, що спрацювання профілів ризику АСАУР може бути підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

При цьому, вважає, що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про правомірність оскаржуваних рішень та карток відмови, та як наслідок - необґрунтованість позовних вимог.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 04.05.2023 між компанією «Vasko Seafood S.L.» (Іспанія) (продавець) та ТОВ "Полтавариба" (покупець) укладено контракт № 11, за умовами якого продавець продає, а покупець купує рибу свіжоморожену і морепродукти за ціною, в асортименті та обсягах, зазначених в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (а.с. 7-8).

Пунктом 2.2. Контракту визначено, що загальна кількість та ціна товару визначається в інвойсах.

Ціна товару, що поставляється за цим контрактом, вказується на кожну окрему партію в інвойсах (п. 3 Контракту).

Згідно п. 3.2 Контракту загальна вартість поставленого товару складає 2 000 000 Євро.

Відповідно до п. 4.2. Контракту оплата за товар за умовами контракту здійснюються шляхом передоплати грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця:

- до відвантаження товару - згідно проформ-інвойсів;

- після відвантаження товару і до моменту отримання товару покупцем - згідно інвойсів, які є основним документом, що підтверджує кількість і суму відправленого товару покупцеві.

Оплата за товар може здійснюватися протягом 90 днів після отримання його покупцем, згідно інвойсів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п. 3.3. Контракту ціна на партію товару, що поставляється за цим контрактом розуміється в євро при поставці товару на умовах CFR, CIF - Одеса; FCA, CFR, CIF - Клайпеда, Литва, CIP, CPT, DAP - Полтава (Інкотермс - 2010).

Згідно пунктів 6.1, 6.2 Контракту товар поставляється в експортній упаковці відповідно до типу товару і стандартам країни продавця. Ціна упаковки і маркування включена в ціну товару.

Згідно цього договору та підставі інвойсу від 05.06.2023 № WH2306081 позивач придбав у Компанії «Vasko Seafood S.L.» (Іспанія) товар свіжеморожену скумбрію Scomber Japonicus (Frozen Mackrel. Size 70/100g), без голови, без хвоста, тушку по ціні 1,2 євро/кг, на загальну суму 97 200,00 Євро, яка ввозилась на територію України партіями по 20 000,00 кг згідно специфікації до контракту від 15.08.2023.

ТОВ «Полтавариба» проведено оплату за товар на загальну суму 97 200,00 Євро, що підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті № 62 від 09.05.2023, № 79 від 17.07.2023 (а.с. 24-25).

21.08.2023 з метою митного оформлення товару, позивач подав до Волинської митниці митні декларації № 23UA79U2 та № 23UA8U4, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору в розмірі 24 000,00 Євро по кожній декларації (а.с. 10, 15).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією № 23UA79U2 позивачем подано: контракт № 11 від 04.05.2023, сертифікат якості б/н від 02.06.2023, рахунок-фактуру (інвойс) № WH32306081 від 05.06.2023, міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) від 17.08.2023, сертифікат про походження товару, платіжні інструкції в іноземній валюті № 62 від 09.09.2023, № 79 від 17.07.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 169 від 18.08.2023, довідку про транспортні витрати № 169 від 18.08.2023, експертний висновок, специфікацію до контракту б/н від 15.08.2023, договір на виконання перевезення вантажу транспортно-експедиційні та інформаційні послуги № 16/08-1 від 16.08.2023, договір організації перевезення № 010922-01 від 01.09.2022, експортну декларацію № 23LTLC0100ЕК23ВСF0 від 17.08.23.

До декларації № 23UA8U4 ТОВ «Полтавариба» додало: контракт № 11 від 04.05.2023, сертифікат якості б/н від 02.06.2023, рахунок-фактуру (інвойс) № WH32306081 від 05.06.2023, міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) від 17.08.2023, сертифікат про походження товару, платіжні інструкції в іноземній валюті № 62 від 09.09.2023, № 79 від 17.07.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 203 від 18.08.2023, довідку про транспортні витрати № 18 від 18.08.2023, експертний висновок, специфікацію до контракту б/н від 15.08.2023, договір № 16/08-1 від 16.08.2023, експортну декларація № 23LTLC0100ЕК23ВE24 від 17.08.2023.

Митний орган не визнав заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що подані документи не місять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:

- у митних деклараціях країни експорту вказано вартість товару 24 000 євро та міститься посилання на інвойс №WH2306081, при цьому вартість товару згідно інвойсу № WH2306081 становить 97 200 євро;

- згідно інвойсу № WH2306081 від 05.06.2023 відправником товару є «Vasko Seafood S.L.», у митних деклараціях країни експорту відправником товару є «UAB Klaipedos Saldytuvu Terminalas».

У зв`язку з вищенаведеним відповідач запропонував надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів, а саме: договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта (а.с. 13, 18).

21.08.2023 ТОВ «Полтавариба» на запити митного органу повідомило, що оскільки загальна вага нетто інвойсу №WH2306081 від 05.06.2023 «Скумбрії роду Scomber Japonicus» становить 81,00 МТ то даний товар поставляється партіями, про що свідчить специфікація до контракту від 15.08.2023 та відображено в експортних митних деклараціях від 17.08.2023.

Зазначило, що оскільки даний товар був перевантажений на терміналі в порту Klaipeda, Литва, то відправником в експортній митній декларації виступає: «UAB Klaipedos Saldytuvu Terminalas».

Для підтвердження митної вартості товарів до даної митних декларацій раніше навалися: експертний висновок, експортні митні декларації, платіжні доручення, митну декларацію на ідентичний товар за даним контрактом та інвойсом за яким митним органом визнано ціну товару.

Інших додаткових документів, підтверджуючих митну вартість товару надати змоги не має (а.с. 14, 19).

22.08.2023 митним органом прийняті рішення про коригування митної вартості № UA205050/2023/000439/2 та № UА 205050/2023/000440/2, а також складено картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205000/2023/033186 та № UА205050/2023/033187 (а.с. 11-12, 16-17).

Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості та картками відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості та картки відмови прийняті відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправними.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору), поставка товару за контрактом здійснюється партіями на підставі інвойсів.

Позивачем до митного оформлення подані митні декларації та документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну, зокрема, контракт зі специфікацією до нього, інвойс, сертифікат якості, платіжні доручення, міжнародні автотранспортні накладні, експортні декларації, довідку про транспортні витрати, договора тощо.

За наслідками перевірки документів, митним органом встановлено розбіжності у числових складових наданих документів, у зв`язку з чим витребувано у декларанта додаткові документи з метою перевірки наявності згідно статті 54 Митного кодексу України.

Позивач на виконання вимог митниці надав пояснення з приводу виявлених розбіжностей.

Відповідачем за результатами розгляду митних декларацій та документів прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 22.08.2023 № UA205050/2023/000439/2 та № UА 205050/2023/000440/2.

У графі 33 рішення № UA205050/2023/000439/2 в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

- у митній декларації країни експорту №23LTLC0100EK23BCF0 від 17.08.2023 вказано вартість товару 24000 євро та міститься посилання на інвойс № WH2306081, при цьому вартість товару згідно інвойсу № WH2306081 становить 97200 євро;

- згідно інвойсу № WH2306081 від 05.06.2023 відправником товару є «Vasko Seafood S.L.», у митній декларації країни експорту №23LTLC0100EK23BCF0 від 17.08.2023 відправником товару є «UAB Klaipedos Saldytuvu Terminalas»;

- у додатково наданих платіжних дорученнях відсутні посилання щодо інвойсу, що не дає можливості ідентифікувати дану поставку;

у графі 33 рішення № UА 205050/2023/000440/2:

- у митній декларації країни експорту №23LTLC0100EK23BE24 від 17.08.2023 вказано вартість товару 24000 євро та міститься посилання на інвойс №WH2306081, при цьому вартість товару згідно інвойсу №WH2306081 становить 97200 євро;

- згідно інвойсу № WH2306081 від 05.06.2023 відправником товару є «Vasko Seafood S.L.», у митній декларації країни експорту №23LTLC0100EK23BE24 від 17.08.2023 відправником товару є «UAB Klaipedos Saldytuvu Terminalas»;

- у додатково наданих платіжних дорученнях відсутні посилання щодо інвойсу, що не дає можливості ідентифікувати дану поставку.

Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено, а саме МД №UA504170/22/1578 від 21.02.2022, де розрахунок митної вартості складає за товар 1.48 євро/кг (1,6 дол. США).

Коригування митної вартості здійснено за резервним методом у відповідності до ст. 64 МК України.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Доводи апелянта про розбіжності у вартості товару, визначеного у інвойсі (97 000,00 євро) та митних деклараціях країни експорту (24 000,00 євро) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки митним органом не враховано, що інвойс від 05.06.2023 складений на повну вартість поставки, визначену Контрактом, тоді як митні декларації містять відомості про ціну на кожну окрему партію товару.

Доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей у відправнику товару, а саме: в інвойсі - "Vasko Seafood S.L." (Іспанія), а в експортних митних деклараціях - "UAB Klaipedos Saldytuvu Terminals" (Литва) колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно контракту відправником товару є компанія "Vasko Seafood S.L." (Іспанія), про що також зазначено і у інвойсі від 05.06.2023.

Умовами контракту передбачена поставка товару на умовах, зокрема, CFR - Литва.

Згідно інвойсу від 05.06.2023 товар поставляється на умовах CFR, port Klaipeda, Lithuania.

За офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) CFR (Cost and Freight) "Вартість і фрахт" означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту.

Таким чином, у даному випадку поставки товару на умовах CFR (ІНКОТЕРМС-2010) транспортні витрати вже є включеними до фактурної вартості товару, тому при визначенні митної вартості не додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Отже, партії товару на умовах поставки CFR поставлялись з Іспанії на територію України продавцем до порту Klaipedа, Литва, а потім перевантажувались на автотранспорт покупця, тому в експортних митних деклараціях відправником товару вказано «UAB Klaipedos Saldytuvu Terminals».

Натомість, митним органом не спростовано вищенаведеного, як і не зазначено, як вказані розбіжності могли вплинути на правильність визначення ТОВ «Полтавариба» митної вартості ввезених товарів.

Доводи апелянта про відсутність посилання на інвойс у додатково наданих платіжних дорученнях колегія суддів відхиляє, оскільки ТОВ «Полтавариба» разом з поясненнями додаткові документи не надавались.

Судом вірно встановлено, що у наданих позивачем до митного оформлення платіжних інструкціях від 09.05.2023 та від 17.07.2023, дійсно відсутнє посилання на інвойс, водночас в графі «призначення платежу» зазначено: «prepayment for frozen fish by contract No 11 DD 04.05.2023».

Загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 року за №910/15601 (далі - Порядок №216).

Пунктом 2.2 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.

Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає вірними висновки суду першої інстанції, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Довід відповідача про те, що при виконанні митних формальностей за спірною митними деклараціями спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів вважає таким, що не стосується обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару.

Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а. Підстав для відступу від цього висновку колегія суддів не знаходить.

Крім того, колегія суддів зауважує, що спірні рішення про коригування митної вартості не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номери та дати митних декларацій, які були взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначив митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірні рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Як наслідок, підлягають скасуванню і спірні картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті відповідачем на підставі рішень про коригування митної вартості.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 по справі № 440/13776/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк