Справа № 440/13654/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 р. Справа № 440/13654/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 20.11.23 у справі №440/13654/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту також - відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 01 серпня 2023 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, бездіяльності та відмови у листі від 19 серпня 2023 року №1421 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 01 серпня 2023 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 01 серпня 2023 року включно з врахуванням проведених виплат із застосуванням базового місяця - січень 2008 року в сумі 408765,25 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із врахуванням січня 2008 року як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно із застосуванням щомісячної індексації різниці відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум та висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2008 року по грудень 2014 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду в цій частині ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неврахування судом першої інстанції приписів п.п.12.25, 12.26 Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 474 від 28.08.2019, згідно з якими документи з обліку нарахованого грошового забезпечення (заробітної плати), а у випадку їх відсутності роздавальні, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовців зберігаються 75 років, а також на неврахування судом першої інстанції і того, що факт відсутності таких документів відповідачем не доведено.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати судове рішення в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2008 року по грудень 2014 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду в цій частині ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.01.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Звертає увагу, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 за № 13700/з та від 08.08.2017 за №78/0/66/17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Просить урахувати, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19 вказує, що висновок суду про задоволення позовних вимог щодо визначення базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, є передчасним, оскільки в цій частині права позивача ще не порушені, а повноваження відповідача на нарахування індексації грошового забезпечення з визначенням базового місяця є дискреційними. Також зазначає, що згідно з роз`ясненням Міністерства соціальної політики України від 03.10.2022 за № 3148/0/290-22/51 розрахунок індексів для проведення індексації грошових доходів підприємства, установи і організації мають здійснювати самостійно з урахуванням положень Порядку проведення грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078, у межах коштів, передбачених на ці цілі. В частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року вказує, що нарахування та виплата індексації за вказаний період підтверджується довідкою № 447 від 19.08.2023.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині застосування базового місяця - січень 2008 року та ухвалити нове судове рішення, яким застосувати базовий місяць - січень 2016 року.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на наведену вище норму КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг позивача та відповідача у даній справі.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з послужного списку (а.с.13) капітан ОСОБА_1 , зокрема з 19 листопада 2007 року призначений на посаду начальника технічно-експлуатаційної частини інженерно-авіаційної служби авіаційної ескадрильї Військової частини НОМЕР_1 .

Листом Військової частини НОМЕР_1 за №1421 від 19 серпня 2023 року /а.с. 15-16/ ОСОБА_1 на його запит №7438р від 27 липня 2023 року повідомлено, що індексація грошового забезпечення з лютого 2008 року по грудень 2015 року нараховувалася та виплачувалася, але розрахунково-платіжні відомості на виплату додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям знищені за період з 2008 року по 2014 рік відповідно до Наказу МОУ від 28 серпня 2019 року № 474. Індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2003 року №1013 передбачено підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року. На виконання пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2003 року №1013 в МОУ підвищено з 1 січня 2016 року розмір премії, яка перевищила суму нарахованої індексації за січень 2016 року. Листом за підписом заступника міністра Міністерства соціальної політики України М. Шамбір від 04 липня 2017 року №220/5141 повідомлено, що «проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійною фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Вищезазначений Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі. З 1 січня 2023 року індексація не нараховується відповідно до Закону України № 2710 - IX «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року протягом поточного року індексація грошових доходів населення не здійснюватиметься. Норма запрацювала з січня 2023 року, а отже з цього дня індексація заробітної плати не проводиться. Востаннє індексація нараховувалась в грудні 2022 року. Так як індексація скасована прямим положенням Закону, впродовж поточного року не здійснюється також індексація доходів, право на яку виникло до 2023 року. Враховуючи вказане, підстав для нарахування та виплати у поточному році за минулі роки з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у Військовій частині НОМЕР_1 немає. У березні 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницю складу та деяких інших осіб» військовослужбовцям були підвищені посадові оклади. Відповідно індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась військовослужбовцям з квітня 2018 року з базовим місяцем березень 2018 року, так як обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів, тобто з квітня 2018 року за умови перевищення встановленого порогу індексації 103 відсотка, який підвищився в грудні 2018 року.

До листа додано довідки про виплату індексації позивача за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 рік, про розміри нарахованого грошового забезпечення за лютий, березень 2018 року, про нарахування та виплати з квітня 2018 року по 31 грудня 2022 рік.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії щодо нарахування та виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 01 серпня 2023 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем прав та інтересів позивача у публічно-правових відносинах, з огляду на що, обравши належний спосіб захисту прав позивача, визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із врахуванням січня 2008 року, як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації, а також зобов`язав відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду; визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно із застосуванням щомісячної індексації різниці відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум та висновків суду.

Зважаючи на те, що розрахунково-платіжні відомості щодо виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 2008 по 2014 рік у відповідача відсутні, при цьому позивачем також не надано докази нарахування та виплати йому грошового забезпечення за відповідний період, як і не обґрунтовано і не підтверджено належними доказами протиправність застосування у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року базового місяця жовтень 2012 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2008 року по 30 листопада 2015 року з урахуванням січня 2008 року як базового місяця є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи в межах вимог апеляційних скарг позивача та відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 за № 2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03.07.1991 за № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (зі змінами та доповненнями).

За змістом статті 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (у редакції до 01.01.2016) визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (у редакції з 01.01.2016 - 103 відсотки). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі по тексту - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з п.5 Порядку (у редакції Постанови КМУ №690 від 17 травня 2006 року) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

За приписами п. 5 Порядку (у редакції Постанови КМУ № 170 від 12 березня 2008 року) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно п.5 Порядку (у редакції Постанови КМУ №36 від 29 січня 2014 року) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

За приписами п. 5 Порядку (у редакції Постанови КМУ №1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, колегія суддів зазначає, що з 01 грудня 2015 року положення Порядку № 1078 діють зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

За змістом пояснюючої записки до проекту Постанови № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.

У зв`язку із цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).

Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну "базовий місяць" на "місяць підвищення доходу", ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.

На відміну від правил визначення "базового місяця" (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), "місяцем підвищення доходу" є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.

Термін "підвищення тарифних ставок (окладів)" для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.

Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені Постановою № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Отже, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.

Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

За рахунок цього мала б "обнулитися" індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).

Разом з тим, якщо на виконання пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх "місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)" для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013).

Із обсягу встановлених у цій справі обставин слідує, що станом на грудень 2015 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка була чинною з 01 січня 2008 року та діяла до 01 березня 2018 року, тобто до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013), тобто з 01 грудня 2015 року є січень 2008 року.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 березня 2023 у справі № 380/1730/22.

У силу правового висновку, сформованого Верховним Судом у постанові від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, індекс споживчих цін січня 2008 року повинен використовуватись про процедурі обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовця до 28.02.2018.

Колегія суддів зазначає, що згідно з викладеним нормативним регулюванням спірних правовідносин індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.

У межах спірних правовідносин судом апеляційної інстанції перевіряється правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення військовослужбовців в повному обсязі за період з 01 лютого 2008 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Щодо позовних вимог позивача за період з 01 лютого 2008 року по 01 грудня 2015 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що за період з 01 лютого 2008 року по 01 грудня 2015 року позивач просив здійснити перерахунок вже виплачених йому сум індексації із застосуванням іншого базового місяця для вірного визначення належних йому сум.

Проте, як зазначено вище, механізм обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою затверджено лише з грудня 2015 року.

Тобто, до грудня 2015 року законодавцем передбачався інший механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, що викладено вище, та який не передбачав визначення базового місяця для нарахування індексації місяцем останнього підвищення посадового окладу.

Так, до 01 грудня 2015 року базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації підлягало здійсненню індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок.

Правову позицію щодо того, що Порядок №1078 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 за №141, яка набула чинності 15.03.2018), не пов`язує проведення нарахування індексації доходів громадян із визначенням базового місяця, викладено Верховним Судом у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 380/4689/21.

Тому колегія суддів уважає, що обґрунтування позивача його позовних вимог за період з лютого 2008 року по грудень 2015 року, з якими не погодився суд першої інстанції, базується на невірному трактуванні норм матеріального права, а як наслідок такі позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Доводи позивача, наведені ним в апеляційній скарзі, правомірність висновків суду не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні відповідних позовних вимог.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо неврахування під час розрахунку індексації грошового забезпечення в якості місяця підвищення доходів січня 2008 року з 01 грудня 2015 року і до дати наступного підвищення тарифної ставки (посадового окладу).

Так, з листа Військової частини НОМЕР_1 №1421 від 19 серпня 2023 року (а.с. 15-16) слідує, що індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 №441 від 19 серпня 2023 року про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року (а.с.17) індексація грошового забезпечення позивача здійснювалася за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, виходячи з базового місяця жовтень 2012 року.

Отже, за матеріалами справи відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із урахуванням базового місяця - січень 2008 року.

Натомість у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із урахуванням базового місяця - січень 2008 року.

Враховуючи те, що відповідачем не здійснювалися нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач, здійснюючи нарахування індексації, не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.

Наявність саме у роботодавця, яким у даному випадку є відповідач, повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, за наявності про це відповідного спору між сторонами.

Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 12.05.2022 у справі №200/7006/21, від 28.06.2022 у справі № 420/4841/21, від 28.06.2022 у справі № 640/8991/21, від 21 березня 2023 року по справі № 620/7687/21.

У цьому контексті колегія суддів додатково зауважує, що за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця. Отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу). Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення.

При цьому, визначення базового місяця судом не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а є лише заходом спрямованим на остаточне вирішення спору між сторонами та повне відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.05.2022 у справі №400/4491/20.

Стосовно задоволення судом першої інстанції позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум та висновків суду, то колегія суддів ураховує, що схеми посадових окладів військовослужбовців затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року. 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

Отже, нарахування й виплата поточної індексації з 1 березня 2018 року мала здійснюватися з урахуванням місяця підвищення доходів березень 2018 року, а індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації у жовтні 2018 року, був опублікований Держстатом у листопаді 2018 року і фактично з грудня 2018 року у військовослужбовців з`явилося право на індексацію грошового забезпечення.

Разом з тим, необхідно враховувати, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Колегія суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Такий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 420/6982/21 з подібними правовідносинами.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки про розміри нарахованого грошового забезпечення лютий-березень 2018 року ОСОБА_1 від 31 серпня 2023 року № 489 (а.с.21), нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 за лютий 2018 року здійснювалося виходячи з посадового окладу - 970,00 грн., а з березня 2018 року - оклад позивача збільшився і становив 4230,00 грн.

За матеріалами справи відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію - різницю за період з 01 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року.

З довідки про розміри нарахованого грошового забезпечення лютий-березень 2018 року ОСОБА_1 від 31 серпня 2023 року № 489 (а.с. 21) вбачається, що грошове забезпечення позивача за березень 2018 року склало 12114,20 грн., а за лютий 2018 року 11539,92 грн., при цьому посадовий оклад у березні 2018 року (4230 грн.) підвищився у порівнянні з посадовим окладом у лютому 2018 року (970 грн). Отже, розмір підвищення доходу становив 574,28 грн. (12114,20 - 11539,92).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% .

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн).

В силу вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. 574,28 грн. = 3888,87 грн.

Отже, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 мала виплачуватися позивачеві в сумі 3888,87 грн. до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

Проте, відповідачем не дотримано вказаних вимог Порядку № 1078 та ненараховано позивачу належні суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року.

Відповідач у межах спірних правовідносин необґрунтовано не застосував норми абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу, не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 повинна бути перерахована та виплачена позивачу з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача стосовно неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки такі доводи зводяться лише до суб`єктивних суджень відповідача, і правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відсутність коштів у відповідача для виплати індексації позивачу не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 за №5-рп/2002, від 17.03.2004 за №7-рп/2004, від 01.12.2004 за №20-рп/2004, від 09.07.2007 за №6-рп/2007).

У рішенні від 09.07.2007 за №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 18.12.2018 у справі № 820/4619/16 та від 14.03.2019 у справі №820/660/17.

Посилання відповідача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України щодо обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення не заслуговує на увагу (є недоречним), оскільки роз`яснення, листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а отже колегія суддів застосовує до спірних правовідносин правові позиції Верховного Суду, зазначені вище.

За приписами пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини даної справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі №440/13654/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко