Справа № 200/6176/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про заміну способу та порядку виконання рішення суду

01 травня 2024 року Справа №200/6176/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при розгляді заяви Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2) відповідач 1,

Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5) відповідач 2,

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

орган примусового виконання: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області та Державної судової адміністрації України, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 гривні;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно на підставі частин 2, 3, 4 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2 684,00 грн., з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно.

19 грудня 2023 року рішенням суду адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 гривні; зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно на підставі частин 2, 3, 4 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2023 року складає 2 684,00 грн, з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно.

Рішення суду набрало законної сили 07 березня 2024 року, виконавчі листи на виконання рішення суду видані 18 березня 2024 року.

25 квітня 2024 року до суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України через підсистему ЄСІТС Електронний суд надійшла заява про заміну способу та порядку виконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 74599059 з примусового виконання виконавчого листа № 200/6176/23 від 18.03.2024, виданого Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно.

Заявник зазначив, що Державною судовою адміністрацією листом від 18.04.2024 за № 10-9749/24 на постанову державного виконавця від 02.04.2024 повідомлено, що відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Покликаючись на приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, державний виконавець зазначив, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. При цьому, судові рішення у справах, пов`язаних із виплатами, які мають зобов`язальний характер щодо проведення таких виплат, не належить до зазначених у згаданій статті видів рішень, що унеможливлює їх виконання без зміни його способу.

Водночас, абзацом десятим пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 передбачено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь судів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

З огляду на зазначене, представник органу примусового виконання дійшов висновку, що рішення Донецького окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2024 у справі № 200/6176/23 можливо виконати лише шляхом безспірного списання органом Казначейства на користь ОСОБА_1 з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь судів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області.

25 квітня 2024 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду, розгляд заяви призначено на 12 год 00 хв 01 травня 2024 року в порядку письмового провадження, запропоновано сторонам надати до суду додаткові письмові пояснення та докази (за наявності) по суті заяви в строк до 12 год 00 хв 01 травня 2024 року з врахуванням часу необхідного на пересилання поштової (електронної) кореспонденції.

26 квітня 2024 року від позивача до суду надійшло заперечення на заяву Міністерства Юстиції України про зміну способу порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі № 200/6176/23, в обґрунтування якого вона зазначила, що право вибору заявляти ті чи інші вимоги належить саме позивачу, водночас, суд, який розглядав спір по суті, наділений повноваженнями щодо обрання із декілька можливих способів захисту права, одного, який відповідає суті спірних відносин та який найбільш ефективно відновить порушене право.

Позивач вважає, що вимоги про стягнення заборгованості з виплатою суддівської винагороди та зобов`язання перерахувати та виплатити суддівську винагороду з урахуванням вимог статті 135 Закону України №1402-VIII є двома різними способами захисту порушеного права.

Натомість, заявник фактично просить суд змінити суть резолютивної частини зазначеного рішення суду, з прийняттям нового, що є порушенням норм процесуального права.

Позивач зазначає, що висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення, водночас, спосіб захисту порушеного права шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» позивач вважає неефективним ураховуючи досвід інших позивачів у аналогічних спорах, тому у задоволенні заяви Міністерства юстиції України про зміну способу порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року в справі № 200/6176/23 просить відмовити.

Відповідно до ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Станом на 01 травня 2024 року сторони додаткові письмові пояснення та докази по суті заяви до суду не надали.

Дослідивши доводи сторін та надавши їм оцінку, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17 зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Дефініція «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на завершальну стадію судового провадження забезпечення реалізації приписів судового рішення.

Під порядком виконання судового рішення слід розуміти певну визначену рішенням суду або законом послідовність вчинення дій уповноваженими на виконання судового рішення особами.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Відповідно до правової позиції, виснуваної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17, підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

У постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Аналогічні висновки висловив і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону №1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поряд із цим, ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону №1404-VIII, у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі Закон № 4901-VI), встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Частиною 1 ст. 2 цього Закону визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до ст. 7 Закону № 4901-VI, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

У контексті цієї норми слід зазначити, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду відкрито 02.04.2024 року, тобто на момент звернення державного виконавця до суду із заявою про заміну способу та порядку не пройшло 2 місяці.

Поряд із цим, підставою для звернення державного виконавця із означеною заявою послугував лист ДСА України від 18.04.2024 року № 10-9749/24, у якому остання висловила позицію, що рішення суду у справі № 200/6176/23 може бути виконано виключно за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь судів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», при цьому відповідач 2 покликається на приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Також відповідач 2 зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 20 Бюджетного кодексу України Державною судовою адміністрацією України визначено відповідальних виконавців за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів па користь суддів, працівників апаратів судів за працівників органів і установ системи правосуддя", у тому числі й Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" за програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" затверджені видатки в розмірі 10,0 млн грн, розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя.

ДСА України 04.01.2024 затверджений кошторис на 2024 рік Територіальному управлінню ДСА України в Донецькій області за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" у сумі 23,8 тис, гривень.

Відтак, ДСА України вважає, що в межах своїх повноважень нею вжито відповідних заходів, спрямованих на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 р, у справі № 200/6176/23, тому просило державного виконавця утриматися від накладення штрафів на ДСА України.

На обґрунтування необхідності заміни способу та порядку виконання рішення суду державним виконавцем надано до суду кошторис ТУ ДСА в Донецькі області за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя", затверджений т.в.о. Голови ДСА України 04.01.2024 року.

Поряд із цим, рішення суду у справі № 200/6176/23 року набрало законної сили 07.03.2024 року.

Довідка ТУ ДСА в Донецькі області № 649/24 про розмір суддівської винагороди, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2023 по справі № 200/6176/23 датована 05.04.2024 року, а отже відсутні підстави вважати, що передбачені у цьому кошторисі кошти на 2024 рік станом на 04.01.2024 року включають фінансування суддівської винагороди судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року.

Водночас, означеною довідкою підтверджено, що суддівська винагорода, що тільки підлягає(!) нарахуванню (виплаті) ОСОБА_1 , відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №200/6176/23, складає 62856,00 грн., з яких податок на доходи фізичних осіб - 11314,08 грн., військовий збір - 942,84 грн., підлягає фактичній виплаті - 50599,08 грн.

Таким чином, саме по собі обчислення розміру заборгованості за рішенням суду у справі № 200/6176/23 не свідчить про її нарахування.

До того ж, під фінансуванням суддівської винагороди в контексті спірних правовідносин слід розуміти виділення грошових коштів безпосередньо для виконання рішення суду у конкретній справі, що має бути документально підтверджено таким чином, який дозволяє ідентифікувати відношення виділеної суми до певного стягувача.

Слід також звернути увагу, що порядок виконання рішень зобов`язального характеру визначений ст.ст. 26, 63, 75 Закону №1404-VIII, приписи яких покладають на державного виконавця обов`язок перевірки виконання рішення суду, а також вчинення низки виконавчих дій спрямованих на спонукання боржника вчинити дії визначені резолютивною частиною рішення суду, у разі якщо виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що державний виконавець дійшов передчасного висновку, що грошові кошти на виконання рішення суду у справі № 200/6176/23 були включені відповідачем 2 у кошторис ТУ ДСА у Донецькі області на 2024 року за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Водночас, суд звертає увагу, що у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 160/9291/18 Верховний Суд зазначив, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення виникає за наявності виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Поряд із цим, у постанові від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 Верховний Суд виснував, що у разі якщо способом відновлення порушеного права позивачки у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то зміна способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просив державний виконавець, є неможливим, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі.

В контексті наведених висновків Верховного Суду, суд зазначає, що конкретна сума суддівської винагороди позивача не була предметом судового розгляду у справі № 200/6176/23 та виходить за його межі.

Водночас, виходячи із приписів резолютивної частини рішення суду в частині зобов`язання відповідача 2 здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно, вбачається, що спосіб та порядок виконання рішення суду запропонований державним виконавцем змінює резолютивну частину рішення суду по суті та фактично усуває відповідача 2 зі спірних правовідносин та нівелює обов`язок останнього щодо відновлення порушених прав позивача, покладених на нього рішенням суду.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд дійшов висновку, що вони базуються на усталеній правовій позиції Верховного Суду з порушеного процесуального питання, є слушними, тому приймаються судом як обгрунтовані.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 8 ст. 378 КАС України, ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про заміну способу та порядку виконання виконавчого листа № 200/6176/23 від 18.03.2024, виданого Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецької області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2023 року включно шляхом безспірного списання органом Казначейства на користь ОСОБА_1 з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь судів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області у розмірі 50 599, 08 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко