Справа № 160/5206/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2024 рокуСправа №160/5206/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
26.02.2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кардаш В`ячеслав Анатолійович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 14.08.2023 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу дружини військовослужбовця яка була разом з ним у відрядженні і немала можливість працевлаштуватись за період з 04.01.1989 року по 05.01.1991 року та з 16.06.1998 року по 05.01.1999 року з урахуванням висновків суду викладених в цьому рішенні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 13.03.2024 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи
18.03.2024 року на адресу суду від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла письмова відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Відповідно до п. "з" ст.56 Закону України від 05.11.1991 року №1788- ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років. Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсій за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637). Згідно зі п. 13 Порядку № 637 період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період. При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 року з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання: у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про залучення співвідповідача по справі повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року письмовий відзив на позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по справі повернуто заявнику без розгляду.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 14.08.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року №1058-ІV (надалі Закон №1058).
Рішенням від 21.08.2023 року за № 03, винесеного за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачці було відмолено у призначенні пенсії за віком, оскільки не достатньо страхового стажу (30 років). В рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки для визначення права становить 29 років 11 місяців 05 днів. За доданими докумен6тами до страхового стажу не зараховано період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року, оскільки даний період перетинається з періодом проходження військової служби (з 03.12.1986 року по 03.01.1989 року) та потребує уточнення.

Позивачка, вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, звернулася за захистом своїх прав до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV).

Порядок та умови зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004 року, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788).

Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 13 Порядку №637 установлено, що період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 року з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

Пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 60 років.

Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 30 років.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було зараховано страховий стаж позивачки 29 років 11 місяці 5 днів. При цьому відповідач не зарахував період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року, оскільки даний період перетинається з періодом проходження військової служби (з 03.12.1986 року по 03.01.1989 року) та потребує уточнення.

Між тим, позивачкою для підтвердження страхового стажу до пенсійного органу була надана довідка від 15.03.2021 року №2/3/1/890, видана ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій зазначено, що майор запасу ОСОБА_2 , проходив військову службу: з 05.08.1977 року по 26.07.2002 року. Разом з ним проживала дружина ОСОБА_1 яка мала спеціальність бібліотекар і не працювала за спеціальністю: з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року та з 16.06.1998 року по 05.01.1999 року у зв`язку з неможливістю працевлаштування за даною спеціальністю.

Таким чином, спірний період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року охоплюється періодом військової служби ОСОБА_2 з 05.08.1977 року по 26.07.2002 року.

Крім того, копією трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 16.10.1980 року підтверджується, що в період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року вона не працювала.

З наведеного вбачається, що позивачка у спірний період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року проживала з чоловіком у місцевості, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, що підтверджується доказами, передбаченими п.13 Порядку №637.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, спірний період перетинається з періодом проходження військової служби позивачки (з 03.12.1986 року по 03.01.1989 року), оскільки вказане не спростовує факту проживання з чоловіком, який проходив військову службу у місцевості, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, а саме бібліотекарем, у спірний період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року.

Таким чином, суд вважає, що відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивачки період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 21.08.2023 року № 03 є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди з 04.01.1989 року по 05.01.1991 року та з 16.06.1998 року по 05.01.1999 року до страхового стажу позивачки задоволенню не підлягають, оскільки згідно зі спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 21.08.2023 року № 03 позивачці не зараховано до страхового стажу лише період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відновити порушені права позивачки шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 14.08.2023 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу дружини військовослужбовця яка була разом з ним у відрядженні і немала можливість працевлаштуватись за період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року, з урахуванням висновків суду викладених в цьому рішенні.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у сумі 1211,20 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, оскільки Новоайдарський відділ з питань призначення перерахунку пенсій Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області припинено як юридичну особу, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 968,96 грн.

Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 21.08.2023 року № 03.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 14.08.2023 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу дружини військовослужбовця яка була разом з ним у відрядженні і немала можливість працевлаштуватись за період з 01.08.1988 року по 07.10.1991 року, з урахуванням висновків суду викладених в цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна