Справа № 160/4503/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2024 рокуСправа №160/4503/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
19.02.2024 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 09.02.2024 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 20.02.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, про що свідчить копія посвідчення від 04.05.2006 року (Серія НОМЕР_2 ), яка наявна в матеріалах справи.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2021 року №202 підполковника військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника інженерної служби служб сил підтримки, звільненого наказом Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.08.2021 року № 125 відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 року № 3597-ІV з військової служби у запас за підпунктом "к" (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки па період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони по висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), вважено таким, що справи та посаду здав 10.10.2021 року. Звільняється з правом носіння військової форми одягу. З 10.10.2021 року виключено із списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування па військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вислуга років у Збройних Силах па день виключення й списків частини становить: календарна 25 років 2 місяці, пільгова 34 роки 3 місяці. Щорічна основна відпустка за 2021 рік не використана. Виплачено грошову компенсацію за 34 (тридцять чотири) доби не використаної щорічної основної відпустки за 2021 рік. Грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік отримана в сумі 22 056,66 грн. (наказ № 55 від 23.03.2021 року). Виплачено грошову компенсацію за 08 (дев`яносто вісім) діб не використаних додаткових відпусток як учасник бойовий дій за 2015 рік, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік. за 2019 рік, за 2020 рік та за 2021 рік. Відпустка за сімейними обставинами за 2021 рік зі збереженням грошового забезпечення не надавалась. Матеріальна допомога за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 не виплачувалась. На підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 преміювано в повному обсязі ш період з 01 жовтня по 10 жовтня 2021 року. На підставі наказу Міністерства оборони України від від 07.06.2018 року № 260 виплачено грошову надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8 % від посадового окладу та окладу за військове звання за періоди з 01 жовтня по 10 жовтня 2021 року. На підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 виплачено надбавку за вислугу років на військовій службі у розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за період з 01 жовтня по 10 жовтня 2021 року. Виплачено 15 % грошову надбавку за роботу з секретними документами за період з 01 жовтня по 10 жовтня 2021 року. Виплачено грошову компенсацію замість речового майна замість предметів, належних до видачі у сумі 74 447,84 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста сорок сім гри. 84 коп.). Виплачено одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 за 25 (двадцять п`ять) календарних років у розмірі 50 % грошового забезпечення. За період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01 січня по 10 жовтня 2021 року підполковник ОСОБА_1 здійснив 0 (нуль) стрибків з парашу том та відповідно до наказу Міністерства оборони України від 10.06.2019 року № 307 не маг право на пільгове обчислення вислуги років па пенсію па пільгових умовах-один календарний місяць служби за півтора місяця за вказаний період. Припинено доступ до матеріальних носіїв секретної інформації з грифом секретності «цілком таємно» та «таємно» у зв`язку фактичним припиненням роботи з матеріальними носіями секретної інформації. Службовим (постійним) житлом за рахунок Міністерства оборони України забезпечений, отримана грошова компенсація. Підстава: витяг з наказу Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 125 від 25.08.2021 (вх. № 5260 від 18.09.2021), рапорт підполковника ОСОБА_1 про здачу справ та посади (вх. № 2668/2 від 10.10.2021).
У вересні 2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо виплати (або не виплати) за період з 01.01.2016 року по день звільнення індексації грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації.
У жовтні 2022 року отримав відповідь щодо відсутності підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2026 року по 28.02.2018 року.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із позовною заявою.
Визнано бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 протиправною.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 року в адміністративній справі № 160/19292/22 залишено без змін.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 року ОСОБА_1 , відповідачем була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та відповідно 29.09.2023 року перераховано на картковий рахунок в сумі 82 370,85 грн.

Отже, вважаючи, дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації протиправними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

У жовтні 2023 року позивач звернувся до відповідача про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

У листопада 2023 року позивач отримав відповідь відповідача від 19.10.2023 року №691/Вих3ВГ/307 в якій зазначено, що згідно рішення суду №160/19292/22 військова частина виплатила останньому індексацію за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Порушення строків виплат з боку військової частини немає.

Вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Судом вже з`ясовувалося, що відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Статтею 3 Закону №2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 6 Закону №2050-ІІІ, компенсацію виплачують за рахунок:

- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Частиною 1 статті 7 Закону №2050-ІІІ визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2021 №159 затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі, сума індексації грошових доходів громадян.

Аналіз статті 1 Закону №2050-ІІІ дає підстави для висновку, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 у справі №804/2994/18, у якій вказано, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Отже, оскільки індексація грошового забезпечення належить до доходу, який позивач одержує на території України і який не має разового характеру, та враховуючи те, що відповідач здійснив виплату індексації грошового забезпечення з порушенням строків виплати, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Вказана правова позиція уже висловлювалася Верховним Судом у постановах від 04.04.2018 у справі №822/1110/16, від 20.12.2018 у справі №822/1731/16, від 13.03.2020 у справі №803/1565/17.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, відповідач порушив строки виплати позивачу індексації грошового забезпечення внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, а тому позивач набув права на виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону №2050-ІІІ» та Порядку №159.

Відтак, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 року по день фактичної виплати індексації.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник