Справа № 335/2473/24
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2473/24 2-а/335/55/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Кальнього Дмитра Станіславовича, до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить скасувати постанову серії ББА № 121741 від 19.02.2024 року про накладання на неї адміністративного стягнення за ч. 1 ст.140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн., та закрити у справі провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2024 року т.в.о інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Котовим О.С. винесена оскаржувана постанова, згідно з якою 15.02.2024 о 12-30 год. в м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе біля ЛЕП № 4 в бік вул. Тепличної, буд. 22-д, ОСОБА_1 будучі посадовою особою (начальник ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ»), відповідальною за утримання та ремонт проїзних частин вулиць та доріг, не вжила заходів щодо ліквідації ям (вибоїн), не огородила їх та не позначила їх дорожніми знаками, чим порушила правила, норми та стандарти забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, вулиць, а саме п. 5.2.1 ДСТУ 3587-2022, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права без повного та всебічного з`ясування обставин справи і вона підлягає скасуванню, а справа закриттю через наступне.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що ОСОБА_1 є відповідальною особою за утримання доріг, вулиць Заводського району. Оскаржувана постанова не містить відображення суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, яка характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

КП «ЕЛУАШ» створене Запорізькою міською радою з метою здійснення соціально важливих для життєдіяльності міста Запоріжжя основних видів діяльності: виконання робіт з будівництва, реконструкції, капітального, поточного ремонту автомобільних доріг та мереж зливної каналізації, робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг та мостів на маршрутах руху пасажирського транспорту, зупинок міського транспорту, зливної мережі міста тощо.

Підприємство з 2022 року є балансоутримувачем об`єктів дорожньої інфраструктури міста Запоріжжя (доріг, тротуарів, мостів, зупинкових комплексів, зливної мережі тощо) та за виконані роботи на вказаних об`єктах отримує оплату як одержувач бюджетних коштів за затвердженими Планами використання бюджетних коштів в розрізі кожного виду робі/послуг.

Станом на 01.01.2024 і до дати винесення постанови видатки на надання послуг з поточного ремонту доріг Програмою комплексного благоустрою вулично-дорожньої мережі, міських територій та реалізації повноважень в сфері охоронної діяльності на 2023-2025 роки не передбачені.

Згідно відповіді директора Департаменту муніципального управління, питання щодо фінансування вищевказаних послуг буде розглянуте наприкінці лютого 2024 року.

Що стосується встановлення дорожніх знаків, огородження, які б попереджали про ямковість, то вони встановлені.

Таким чином, в діях (бездіяльності) начальника ШЕД № 7 ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а відповідно і сам склад адміністративного правопорушення.

Вважає що матеріали справи не містять, допустимих та належних доказів, які дали б можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідач в особі представника ОСОБА_3 із позовом не погодився, у відзиві на позов зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 15.02.2024 під час несення служби інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП виявлено адміністративне правопорушення за адресою: м. Запоріжжя, Заводський район, Північне шосе біля ЛЕП № 4 в бік вул. Теплична, внаслідок чого винесено постанову на ОСОБА_1 , яка будучи посадовою особою (начальник ШЕД № 7 КП «Елуаш»), відповідальною за утримання та експлуатаційний стан проїзної частини вулиць та доріг, не вжила заходів щодо ліквідації вибоїн (ям).

Ухвалою судді від 06.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268, 272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та роз`яснено наслідки його неподання.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

19.02.2024 о 10-27 год. т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Котовим О.С. винесена постанова серії ББА № 121741, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, 15.02.2024 о 12-30 год. в м. Запоріжжя, Заводський район, Північне шосе біля ЛЕП № 4 в бік вул. Теплична, начальник ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ» ОСОБА_1 , будучі посадовою особою, відповідальною за утримання та ремонт проїзних частин вулиць та доріг, не вжила заходів щодо ліквідації ям (вибоїн), не огородила їх та не позначила їх дорожніми знаками, чим порушила правила, норми та стандарти забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, вулиць, а саме п. 5.2.1 ДСТУ 3587-2022, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Виявлене порушення зафіксовано в Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12.02.2024.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху та тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 73 КАС України).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В даному випадку суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач заперечує факт вчинення нею адміністративного правопорушення та вказує на недоведеність відповідачем наявності в її діях суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, за яке її притягнуто до відповідальності.

Суд враховує, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.

Відсутність однієї складової правопорушення виключає наявність протиправності соціально шкідливого діяння, як наслідок, особа не несе юридичну відповідальність за його вчинення.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст.140 КУпАП є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Диспозиція, сформульована в ч. 1 ст. 140 КУпАП, є бланкетною правовою нормою, тобто такою, що потребує посилання на конкретні норми і правила, які порушила винна особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Як вже зазначалось вище, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 5.2.1 ДСТУ 3587:2022, п. 1.5 ПДР, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, зокрема, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Відповідно до п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху станом на 15.02.2024 встановлені ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану».

Відповідно до п. 5.2.1 ДСТУ 3587:2022, дорожнє покриття не повинно мати дефектів (додаток Г), що впливають на безпеку дорожнього руху. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 2.

Зокрема, строк ліквідації руйнувань з моменту виявлення залежить від гранично допустимих величин дефектів дорожнього покриття та для зимового періоду становить від 2-х до 14-ти діб.

У наданому відповідачем акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12.02.2024, форма яких є додатком до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, містяться дані про невідповідність обстеженої ділянки дороги.

Разом з цим, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що порушення мало місце 15.02.2024 року.

Сам по собі факт фіксації наявності на певній ділянці дороги вибоїн (ям) не доводить вину позивача у невжитті своєчасних заходів щодо належного експлуатаційного стану цієї ділянки, що є порушенням ДСТУ 3587:2022.

Виходячи з вказаних вище норм, при виявленні гранично допустимих величин дефектів дорожнього покриття, законодавець визначив спочатку можливість усунення недоліків, зокрема, згідно вимог ДСТУ 3587:2022, строк ліквідації руйнувань з моменту виявлення залежить від гранично допустимих величин дефектів дорожнього покриття та для зимового періоду становить від 2-х до 14-ти діб.

Відповідач не встановив, чи було відомо позивачу в силу його службових обов`язків про зазначене у постанові пошкодження проїзної частини дороги до моменту його виявлення 12.02.2024 та чи порушив він, після виявлення пошкоджень, терміни усунення цих недоліків, визначені ДСТУ 3587:2022.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 , як на посадову особу, адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП, винесено 19.02.2024 за події, які відбувались 15.02.2024, тобто через чотири доби після виявлення пошкоджень проїзної частини дороги.

При цьому, інформація про винесення та пред`явлення позивачу вимоги (припису) про усунення перешкод для безпечних умов руху, зокрема, ліквідацію ямковості на вищевказаному ділянці дороги та/або заборони/обмеження руху на цій ділянці до усунення перешкод, встановлення терміну виконання ліквідації руйнувань або виконання інших заходів задля забезпечення безпеки дорожнього руху після виявлення інспектором ВБДР УПП Запорізькій області ДПП дефектів дорожнього покриття, а також про невжиття позивачем після 15.02.2024 заходів з метою усунення перешкод та відновлення безпечних умов для руху на вказаній ділянці дороги, в матеріалах справи відсутні.

Також суд враховує, що 05.01.2024 КП «ЕЛУАШ», яке є балансоутримувачем об`єктів дорожньої інфраструктури міста Запоріжжя (доріг, тротуарів, мостів, зупинкових комплексів, зливної мережі тощо) та за виконані роботи на вказаних об`єктах отримує оплату як одержувач бюджетних коштів за затвердженими Планами використання бюджетних коштів в розрізі кожного виду робі/послуг, звернулось до Департаменту муніципального управління Запорізької міської ради з питанням щодо фінансування послуг з поточних ремонтів доріг міста у 2024 році.

Згідно з відповіддю директора Департаменту муніципального управління Запорізької міської ради від 31.01.2024, станом на 31.01.2024 видатки на надання послуг з поточного ремонту доріг Програмою комплексного благоустрою вулично-дорожньої мережі, міських територій та реалізація повноважень в сфері охоронної діяльності на 2023-2025 роки, що затверджені рішенням міської ради від 17.03.2023 №70 (зі змінами та доповненнями), не передбачені. Питання щодо фінансування вищевказаних послуг можливо буде розглянуто на найближчій сесії міської ради, яка відбудеться наприкінці лютого 2024 року.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі, об`єктивні та беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, то факт вчинення останньою вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Вищенаведена обставина є достатньою підставою ставити під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 605,60 грн., підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1078661 від 01.03.2024; договір №10/2024 від 01.03.2024 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між адвокатом Кальній Д.С. та Рой О.М.; акт приймання-передачі наданих послуг від 01.03.2024 з переліком наданих юридичних послуг; квитанцію від 01.03.2024 про оплату позивачем послуг адвоката на загальну суму 4000,00 грн.

Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Так, перелік наданих адвокатом послуг та їх вартість визначені актом виконаних робіт від 01.03.2024 підготовка судової практики для написання позову 1000,00 грн; підготовка та подача позовної заяви, формування пакету документів -2000,00 грн; участь у судовому засіданні 1000,00 грн та становлять загалом 4000,00 грн.

Разом з тим, суд вважає необхідним виключити з розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, такі послуги як участь представника позивача в судовому засіданні на суму 1000,00 грн., оскільки рішення ухвалено судом у відсутність сторін, представник позивача участь в судових засіданнях не приймав, тому такі послуги є безпідставними та необґрунтованим.

Крім того, в даному випадку суд погоджується з доводами представника відповідача та приходить до висновку про те, що визначений адвокатом розмір витрат на професійну правничу допомогу зі інші послуги з професійної правничої допомоги є завищеним та неспівмірним із складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом.

Виходячи з предмету спору, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.134 КАС України вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи та стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в загальному розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 139, 159, 205, 211, 217, 227-228, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника Кальнього Дмитра Станіславовича, до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД №121741 від 19.02.2024 року, винесену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Котовим Олександром Сергійовичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП закрити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн., а всього 2105 (дві тисячі сто п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Ю.В.Геєць