Справа № 340/1402/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/1402/24

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Охременко Артем Вікторович, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), а саме: відмову надати направлення на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я поза розташуванням військової частини, оформлену листом №0666/35/1498 від 29.02.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) надати медичну допомогу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), а саме: надати направлення на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я поза розташуванням військової частини.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 20.11.2023 року отримав обмороження обох нижніх кінцівок ІІ ступеня в результаті чого проходив лікування з 25.11.2023 по 28.11.2023, 28.11.2023 по 13.12.2023, 20.01.2024 по 03.02.2024. Після виписки з медичної роби військової частини НОМЕР_1 позивач направлений на наступний етап евакуації для вирішення питання подальшого лікування та реабілітації. 03.02.2024 симптоми травми загострились та на даний час погіршився стан здоров`я позивача, тому він потребує лікування. Наявність травм не дозволяє позивачу виконувати військові обов`язки та ставлять сумнів його придатність до військової служби, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , через свого адвоката звернувся із рапортом про направлення на лікування та проходження ВЛК з метою призначення ступеня придатності до військової служби. На вказаний рапорт військовою частиною НОМЕР_1 листом від 29.01.2024 року №0666/35/1498 фактично відмовила у направленні на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини НОМЕР_1 . Вказану відмову представник позивача вважає протиправною.

Суддя ухвалою від 18.03.2024 року залишила без руху позовну заяву та встановила десятиденний строк для усунення її недоліків. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді від 25.03.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строк на подання процесуальних заяв.

Військова частина НОМЕР_1 (надалі відповідач) надав відзив на позов у якому зазначає, що після проходження лікування ОСОБА_1 згідно Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №0183524 від 14.02.2024 пацієнт виписаний з покращенням загального стану та направлений до військової частини за місцем проходження служби під нагляд лікаря медичної роти. У довідці ВЛК №1885/1 від 21.02.2024 вказаний діагноз полінейропатія нижніх кінцівок, сонсорна форма при не значному порушенні функції та визнаний придатним до військової служби. ОСОБА_1 з 23.02.2024 року приступив до виконання службових обов`язків оператора 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 1 механізованого батальйону і до свого безпосереднього начальника, як того вимагає Статут ВС ЗСУ, щодо погіршення свого здоров`я не звертався.

Відповідач зазначив, що рапортів про необхідність у медичній допомозі безпосередньо від позивача командир військової частини НОМЕР_1 , після того як позивач приступив до виконання службових обов`язків, не отримував.

Представник позивача надав відповідь на відзив у якій вказав, що відповідачем ігнорується обов`язок у наданні медичної допомоги.

Дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 та 20.11.2023 року отримав обмороження обох нижніх кінцівок ІІ ступеня, з больовим синдромом та незначним порушенням функції обох нижніх кінцівок.

З 25.11.2023 по 28.11.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ''Міська клінічна лікарня №16'' Дніпропетровської міської ради з діагнозом: неуточнене обмороження нижньої кінцівки, відмороження ІІ ст. 2% стоп, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3509/8 та довідкою №336 від 28.11.2023 (а.с.7).

З 28.11.2023 по 13.12.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ''Криворізька міська лікарня №5'' Криворізької міської ради з діагнозом: обмороження стоп 2 ст. 2%, помірний набряково-больовий синдром, порушення опорно-рухової функції та акту ходи І ст., що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6491 (а.с.8-9).

28.12.2023 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 проведено медичний огляд, за результатами якого визначено, що він має: обмороження обох нижніх кінцівок ІІ ступеня, з больовим синдромом та незначним порушенням функції обох нижніх кінцівок, та складний короткозорий астигматизм ступенем 0,75Д при найбільшій аметропії 1,5Д при гостроті зору 0,9-1,0, що підтверджується довідкою ВЛК №922 від 28.12.2023 (а.с.14).

З 24.01.2024 по 03.02.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в медичній роті військової частини НОМЕР_1 з діагнозом: стан після обмороження нижніх кінцівок (20.11.2023) з незначним порушенням функцій, що підтверджується виписним епікризом №1421 (а.с.29).

З 04.02.2024 по 14.02.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з діагнозом: полінейропатія нижніх кінцівок ізольовано сенсорна, з помірно порушеною функцією проведення по сенсорним волокнам. У Виписки з медичної картки вказано про те, що позивач направляється до військової частини за місцем проходження служби (а.с.60).

Згідно довідки ВЛК від 21.02.2024 року №1885/1 ОСОБА_1 придатний до військової служби (а.с.67).

У день проходження ВЛК, 21.02.2024 року позивачем підписаний рапорт у якому вказано про погіршення його стану здоров`я та про те, що його травми не дозволяють виконувати військові обов`язки, що є підставою для сумнівів у придатності до військової служби. У зв`язку з чим просив направити його на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я поза розташуванням військової частини та направлення на проходження ВЛК (надалі рапорт, а.с. 24-26).

Вказаний рапорт направлений адвокатом Охременко А. поштою (а.с.12-13).

Листом військової частини НОМЕР_1 від 29.02.2024 року №0666/1498 повідомлено, що ОСОБА_1 21.02.2024 року пройшов ВЛК за результатом медичного огляду визнаний придатним до військової служби та був повернений до підрозділу. Вказано, що у разі погіршення самопочуття та виявлення скарг на стан здоров`я солдат ОСОБА_1 може звернутись до безпосереднього командира та медичних представників свого підрозділу (надалі спірне рішення/спірна відповідь, а.с.11).

Отже правомірність та законність спірного рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (надалі Дисциплінарний Статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України

від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Приписами пункту 14 Статуту передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника (загальний обов`язок військовослужбовця).

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.

Відповідно до статті 233 Статуту збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).

Згідно статті 234 Статуту збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців досягається шляхом: проведення командирами (начальниками) заходів, спрямованих на створення здорових умов служби і побуту; систематичного загартовування і фізичного розвитку; виконання санітарно-гігієнічних, протиепідемічних і лікувально-профілактичних заходів.

Статтею 246 Статуту визначено, що основними лікувально-профілактичними заходами є диспансеризація, амбулаторне, стаціонарне і санаторно-курортне лікування військовослужбовців.

Відповідно до статті 254 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

На стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора) (ст. 260 Статуту).

Як свідчать матеріали справи, рапорт про направлення позивача на проходження ВЛК та на стаціонарне лікування, датований 21.02.2024 року. Тобто, датою проходження позивачем ВЛК. Відповідно, суд доходить висновку, що позивач, отримавши висновок ВЛК від 21.02.2024 року про придатність його до військової служби, звертається до свого командира про знову направлення його на ВЛК, з огляду на те, що у нього є сумніви про придатність до військової служби. Тобто, позивач не погодився із висновком ВЛК.

Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (надалі Положення №402) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Главою 20 Положення №402 визначено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту, зокрема: придатний до військової служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2024 №60 ОСОБА_1 з 23 лютого 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків оператора 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 1 механізованого батальйону (а.с.65).

Принагідно, суд акцентує увагу, що предметом спору у даній справі є рішення відповідача за результатом розгляду рапорту позивача від 21.02.2024 року.

Також, суд звертає увагу, що у рапорті від 21.02.2024 року позивач вказує про погіршення його здоров`я саме 21.02.2024 року, проте, у разі погіршення стану здоров`я ВЛК повинна була направити позивача на лікування чи вказати про наявність підстав для відпустки за станом здоров`я. Жодних застережень ВЛК не вказано. Відсутня інформація про звернення позивача за отриманням невідкладної медичної допомоги.

Отже, у ході проходження медичного огляду лікарями-спеціаліста не зазначалось потреби у направленні військовослужбовця на стаціонарне лікування. За рішенням ВЛК військовослужбовець був повернений до підрозділу.

Відповідач наголошує, що з 22.02.2024 по день складання відзиву на позов, скарг, з боку ОСОБА_1 , щодо стану здоров`я, до командування військової частини НОМЕР_1 , не надходило. Крім того, відповідач зазначає про те, що об`єктивно оцінити загальний стан військовослужбовця, на даний момент, неможливо, у зв`язку з його перебуванням на бойових позиціях.

Тобто, станом на день складення рапорту, враховуючи всі вищевикладені обставини:

- наявність Виписки із зазначенням: покращення загального стану;

- наявність рішення ВЛК від 21.02.2024 із зазначенням: визнаний придатним до військової служби;

- відсутність звернення до командування військової частини НОМЕР_1 при погіршенні самопочуття, як того вимагає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України;

- відсутність висновку лікаря військової частини про направлення на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини, ОСОБА_1 не потребує отримання направлення на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я поза розташуванням військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що суд в жодному випадку не може вирішувати питання, які можуть виникнути в майбутньому (як то погіршення стану здоров`я), натомість станом на день складання рапорту 21.02.2024 року, з оглядом того, що позивач саме в цей день проходив ВЛК, відсутні питання вважати протиправним спірну відмову.

Крім того, слід звернути увагу, що у разі не згоди позивача і висновком ВЛК про придатність до військової служби, він наділений правом оскарження саме висновку ВЛК до вищестоящої ЦВЛК.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 за результатом розгляду рапорту позивача від 21.02.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК