Справа № 457/277/24
Суддя: Василюк Т. В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/277/24
провадження №2-а/457/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючої-судді Василюк Т.В.

з участю секретаря Овчиннікової Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - поліцейський СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Гнатів Юрій Васильович про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Головного управління патрульної поліції у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - поліцейський СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 грудня 2023 року постановою ст. сержанта поліції ОСОБА_2 серії БАБ № 198703 у справі про адміністративне правопорушення від 14.12.2023 року було притягну то його до адміністративної відповідальності за п. 15. 9 (ґ) ПРД України та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою. Під час винесення постанови поліцейський Гнатів Ю.В. взагалі не розібрався з ситуацією яка склалася та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Поліцейський ОСОБА_2 жодної копії постанови йому не вручав і не пропонував розписатися. Вважає, що поліцейський не виконав вимоги ст. 251, 252 КУпАП та ст. 69 КАСУ. Просить скасувати постанову серії БАБ № 198703 від 14.12.2023 року.

Одночасно із позовом, ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови серії БАБ № 198703 від 14.12.2023, оскільки йому було не відомо щодо нього було складено постанову. Він дізнався про це вже з виконавчої служби з огляду на це просить суд поновити термін на оскарження даної постанови.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити в повному обсязі з причин наведених в позовній заяві. Окрім цього пояснив, що він зупинився на перехресті вулиці Помірецька-Бандери для того щоб здійснити посадку пасажирів для проведення екскурсії. Під час зупинки до нього підійшли працівники поліції та попросили пред`явити його документи, оскільки ним було вчинено правопорушення. Він їм пояснив, що вважає, що він нічого не вчиняв. Після чого працівники поліції віддали йому документи та не повідомили жодним чином, щодо нього було складено постанову. Вважає дії працівників поліції не правомірними.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Поліцейський СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснив суду, що саме ним було винесено оскаржувану постанову. Відео фіксація здійснювалась, проте була видалена відповідно до інструкції. ОСОБА_1 визнав, що здійснив зупинку транспортного засобу на Т-подібному перехресті, проте в частині вручення йому постави заперечив. Проте на місці складання постанови йому було запропоновано надати письмові пояснення, однак позивач відмовився, як і від отримання даної постанови. Постанову було скеровано за його місцем проживання. Оскільки водій порушив п. 15.9 ґ ПДР України вважає, що постанова винесена на законних підставах, а доводи позивача не обґрунтовані. З огляду на зазначене просив суд, відмовити у задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , по суті справи показав, що він є екскурсоводом у туристичній компанії та був присутній при вищезазначеному інциденті. Зазначив, що вони зупинилися на Т-подібному перехресті з права, до них підійшли працівники поліції, водій вийшов запитав у працівників поліції чи все гаразд та все їм пояснив. Чи пропонували працівники поліції отримати позивачу постанову він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , по суті справи показав, що він є інспектором СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області. 14.12.2023 року вони разом з поліцейським ОСОБА_2 патрулювали місто, побачили правопорушення, а саме те, що водій зупинився на Т-подібному перехресті вулиць Помірецька-Бандери. Водій пояснив, що завжди зупиняється на цьому місці. Після чого водія було повідомлено про те, що відносно нього буде складе постанову, оскільки він порушив п. 15.9 ґ ПДР України, однак від отримання копії постанови він відмовився.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши докази, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання про поновлення ОСОБА_5 строку звернення до суду та перевіряючи доводи позивача щодо поважності пропуску цього строку, суд прийшов до висновку, що обставини, викладені у його письмовому клопотанні, з якими останній пов`язує причини пропуску строку звернення до суду є поважними, тому строк підлягає поновленню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 198703 від 14.12.2023 року, постановленою поліцейський СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 14.12.2023 року о 13 год. 48 хв., в м . Трускавці по вул. Степана Бандери водій здійснив зупинку транспортного засобу на Т-подібному перехресті вулиць С.Бандери-Помірецька, чим порушив п. 15.9 ґ Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 не заперечує того факту, що він здійснив зупинку транспортного засобу на Т-подібному перехресті, однак вказує про правомірність такої дії.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Положенням п. 15.1 ПДР визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до п. 15.1 ґ ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідноп.1.10 ПДР, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог зупинки.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що оскаржувана постанова серії БАБ № 198703 від 14.12.2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки інспектора є недоведеними, необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові підтверджується рапортами поліцейського СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 та інспектора СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Шубеляка Б.Б., наданими фотознімками з місця вчинення адміністративного правопорушення, з даних фотознімків вбачається, що у місці умовного розташування автомобіля позивача немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє зупинку транспортних засобів, показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтердили, що позивач зупинився на Т-подібному перехресті. Окрім цього сам позивач в судовому засіданні визнав те, що ним було здійснено зупинку на Т-подібному перехресті вулиць Бандери-Помірецька.

Суд оцінює критично посилання позивача про те, що йому не було вручено копію постанови складеної відносно нього, оскільки в матеріалах справи міститься копія квитанції АТ «УКРПОШТА» від 26.12.2023 року про направлення ОСОБА_1 копії постанови, проте така не була вручена та повернулась за зворотною адресою 30.01.2024 року у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Крім того, суд критично оцінює інші твердження позивача, викладені у позові, які на його думку свідчать про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законом України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи не надано.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 76 ,77, 241-246, 250-251 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управліня патрульної поліції у Львівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - поліцейський СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому копію рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Головне управління національної поліції у Львівській області, юридична адреса: пл. Генерала Григоренка, 3 м. Львів, 79000, .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Поліцейський СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Гнатів Юрій Васильович, юридична адреса: вул. І. Мазепи, 19А м. Трускавець Львівської області.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2024 року.

Суддя: Т. В. Василюк