Справа № 160/4139/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2024 рокуСправа №160/4139/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу № 160/4139/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4139/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 55 років, 17.11.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З метою підтвердження незарахованих періодів роботи до пільгового стажу позивач звернувся з відповідною заявою до Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийнято рішення про результати розгляду справи від 21.12.2023 року №10, в даному рішенні комісії, зазначено зокрема наступне.
Відповідно до трудової книжки, яка видана 21.01.1994 року ОСОБА_1 працював в колгоспі ім. Леніна (КСП ім. Леніна), який реорганізовано у ТОВ Оріль з 01.09.1983 року по 18.07.1986 року - навчався в ПТУ; з 20.05.1986 по 11.11.1986 року - тракторист тракторної бригади № 3, з 12.11.1986 року по 06.12.1988 року - служба в РА, з 01.02.1989 року по 25.04.2000 року - тракторист тракторної бригади.
В трудовій книжці заявника відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або з вислуги років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження пільгового трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Документи ліквідованого господарства передані на зберігання до Комунальної установи Царичанський районний трудовий архів. В довідках від 25.10.2023 року № 1017, № 1019, від 22.06.2023 року № 642, № 641, виданих на підставі книг обліку праці та нарахування заробітної плати працівникам колгоспу ім. Леніна вказана кількість відпрацьованих днів та суми нарахувань. Посада тракторист не вказана. Будь-які інші документи, підтверджуючі роботу заявника на посаді тракториста протягом повного сезону сільськогосподарських робіт у рослинництві та тваринництві на розгляд Комісії не надані.
За таких обставин комісією прийнято рішення, що для підтвердження періодів роботи з 19.07.1986 року по 11.11.1986 року, з 01.02.1989 року по 25.04.2000 року, для зарахування до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає підстав.
Позивач, вважаючи рішення відповідачів щодо не зарахування певних періодів роботи та відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до частини третьої 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правом пільгового пенсійного забезпечення користуються трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
В силу приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".
Питання пільгового пенсійного забезпечення окремих категорій сільського господарства врегульовано нормами статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Ця норма кореспондується з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства,- після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно частини 1 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 392/1846/15-а та від 08 квітня 2020 року у справі № 469/1193/16-а.
За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначає Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 (далі - Порядок № 18-1).
Відповідно до пункту 3 цього Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).
За пунктом 6 Порядку основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.
Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; інформувати територіальні органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії (пункт 7 Порядку).
Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються: документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); трудова книжка; документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.
Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи (пункт 11 Порядку №18-1).
Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку (пункт 15 Порядку № 18-1).

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.92 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Суд також зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи «Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників», затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Положення) та підлягають застосуванню на підставі постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року N 1545-XII, як такі, що не суперечать Конституції та законом України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Положень).

Згідно з пунктом 6 Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки, зокрема і трудової книжки колгоспника може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 21.01.1994 року, наявна наступна інформація про працю позивача про спірні періоди:

запис № 1 від 01.09.1983 року направлений на навчання в СПТУ № 79 п. Петропавлівка за спеціальністю тракторист - машиніст на підставі протоколу №10 від 07.09.1983 року;

запис № 2 від 03.05.1986 року направлений в тракторну бригаду № 3 трактористом; з 10.1986 по 12.1988 служба в армії в/б НУ №9394894;

запис № 3 від 01.02.1989 року направлений в тракторну бригаду № 3 трактористом;

запис № 4 від 25.04.2000 року звільнений від роботи за власним бажанням ( ст.38 КЗпП України) на підставі протоколу №3 від 25.04.2000 року.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 21.01.1994 року, наявна наступна інформація про спірні періоди:

Членство в колгоспі:

запис № 1 від 01.09.1983 року прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна Царичанського району Дніпропетровської області на підставі протоколу №10 від 07.09.1983 року;

запис № 2 від 17.03.1995 року згідно розпорядження Царичанської районної ради народних депутатів від 14.03.1995 року колгосп реорганізовано в КСП імені Леніна ;

запис № 3 від 25.04.2000 року виведений з членів КСП імені Леніна за власним бажанням ( ст. 38 КЗпП України) на підставі протоколу №3 від 25.04.2000 року;

Трудова участь в громадському господарстві:

- за 1990 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 270, при встановленому мінімумі 270,

- за 1991 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 319, при встановленому мінімумі 270,

- за 1992 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 312, при встановленому мінімумі 270,

- за 1993 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 276, при встановленому мінімумі 270,

- за 1994 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 274, при встановленому мінімумі 270,

- за 1995 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 272, при встановленому мінімумі 270,

- за 1996 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік -287, при встановленому мінімумі 270,

- за 1997 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік -312, при встановленому мінімумі 270,

- за 1998 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік -281, при встановленому мінімумі 270,

- за 1999 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік -284, при встановленому мінімумі 270,

- за 2000 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік -91, при встановленому мінімумі 88,

Отже, відповідно записів трудової книжки позивача, він працював на посаді тракториста.

Однак, такі записи в трудовій книжці не місять інформацію про безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Позивачем разом з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та заявою про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах було надано архівні довідки за окремі періоди роботи позивача.

З розрахунку форми РС- право позивача вбачається, що до пільгового стажу пенсійним органом не було зараховано періоди з 01.09.1983 року по 18.07.1986 року, 19.07.1986 року по 11.11.1986 року, з 12.11.1986 року по 06.12.1988 року, з 01.02.1989 року по 25.04.2000 року. Вказані періоди враховані в загальний страховий стаж.

Щодо періоду роботи позивача з 19.07.1986 року по 11.11.1986 року, з 01.02.1989 року по 25.04.2000 року, суд встановив та зазначає наступне.

В наведеному періоді позивач працював в колгоспі імені Леніна Царичанського району (КСП імені Леніна) в якості тракториста.

При поданні заяв про призначення пенсії позивачем було надано архівні довідки про заробітну плату №640 від 22.06.2023 року, № 641 від 22.06.2023 року, № 642 від 22.06.2023 року; про відпрацьовані вихододні №637 від 22.06.2023 року, №638 від 22.06.2023 року, №639 від 22.06.2023 року, про займану посаду №1017 від 25.10.2023 року, №1018 від 25.10.2023 року, №1019 від 25.10.2023 року, та про перейменування колгоспу імені Леніна Царичанського району в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) імені Леніна від 19.06.2023 року № К-408/3-04-24-23.

Разом з тим, в трудовій книжці колгоспника містяться записи щодо трудової участі в колгоспі імені Леніна Царичанського району Дніпропетровської області, а саме щодо виконання його річного мінімуму за 1990-2000 роки включно. Займана посада «тракторист» зазначена в 1990 році, у решті роках проставлено знак повтору «-//-».

Відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради № 637 від 22.06.2023 року, значаться відомості про кількість відпрацьованих людино-днів за період з 1983 року по 1990 року.

Відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради № 638 від 22.06.2023 року, значаться відомості про кількість відпрацьованих людино-днів за період з 1991 року по 1995 року.

Відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради № 639 від 22.06.2023 року, значаться відомості про кількість відпрацьованих людино-днів за період з 1996 року по 2000 року.

Крім того, з архівних довідок Комунальної установи «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради № 640 від 22.06.2023 року, № 641 від 22.06.2023 року, № 642 від 22.06.2023 року слідує, що позивач працював та отримував заробітну плату в колгоспі імені Леніна Царичанського району Дніпропетровської області за листопад 1983 року, лютий квітень 1984 року, червень липень 1984 року,вересень жовтень 1984 року, грудень 1984 року, лютий 1985 року, квітень травень 1985 року, липень 1985 року, листопад грудень 1985 року, січень 1986 року, березень 1986 року, травень 1986 року, лютий - грудень 1989 року, січень - грудень 1990 року; з січня 1991 року по травень 2000 року, займана посада не зазначена.

Відповідно до архівних довідок Комунальної установи «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради № 1017 від 25.10.2023 року, № 1019 від 25.10.2023 року про займану посаду у книгах обліку розрахунків по оплаті праці посаду позивача зазначено «тракторист» за липень 1985 року, за березень 1997 року по квітень 1997 року «механіз.», у решті роках зазначено « не вказана».

Періоди роботи позивача з 1986 року по 2000 року, зазначені у наданих довідках, узгоджуються із записами у трудовій книжці колгоспника в якості тракториста.

Окрім того, рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 року по справі №196/961/23 заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задоволено; встановлено факт належності позивачу наступних документів: архівної довідки КУ «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради №637 від 22.06.2023 року, виданої на ім`я « ОСОБА_1 »; архівної довідки КУ «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради №638 від 22.06.2023 року, виданої на ім`я « ОСОБА_1 »; архівної довідки КУ «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради №639 від 22.06.2023 року, виданої на ім`я « ОСОБА_1 .»; архівної довідки КУ «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради №640 від 22.06.2023 року, виданої на ім`я « ОСОБА_1 »; архівної довідки КУ «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради №641 від 22.06.2023 року, виданої на ім`я « ОСОБА_1 »; архівної довідки КУ «Царичанський трудовий архів» Царичанської селищної ради №642 від 22.06.2023 року, виданої на ім`я « ОСОБА_1 .»; архівного витягу, виданого архівним відділом №3 Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 19.06.2023р. № К-409/3-04-24-23; трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 21.01.1994, в якій невірно вказано прізвище, ім`я, по батькові.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 року по справі №196/961/23 набрало законної сили 30.09.2023 року.

Доводи відповідачів про те, що період роботи з 19.07.1986 року по 11.11.1986 року, 01.02.1989 року по 25.04.2000 року, неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача, оскільки в трудовій книжці та в архівних довідках відсутні відомості про безпосередню зайнятість позивача на посаді тракториста у виробництві сільськогосподарської продукції та в архівних довідках не вказано посаду тракториста, суд вважає необґрунтованими та зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, в трудовій книжці позивача міститься інформація, що позивач у спірні періоди позивач працював трактористом на підприємствах сільського господарства.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2022 року у справі № 682/51/17 дійшов таких висновків: " … судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у спірні періоди працював на посаді тракториста-машиніста на підприємствах сільського господарства, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому суди обґрунтовано дійшли висновку щодо протиправності відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії […]".

Тому, за наявності періодів роботи на посаді тракториста на підприємствах сільського господарства, виникає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що не впорядкованість трудової документації, відсутність інших відомостей не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи позивача з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок та бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.

Крім того Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. В свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист. Також Верховний суд України у постанові по справі № 754/14898/15-а зазначив, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що певні недоліки стосовно заповнення трудової документації щодо безпосередньої зайнятості позивача на посаді тракториста у виробництві сільськогосподарської продукції не можуть бути підставою для не врахування відповідних періодів роботи при проведенні обрахунку стажу для призначення особі пенсії за віком на пільгових умовах (аналогічна правова позиція зазначена у пункті 29 постанови Верховного Суду від 24 травня 2018 року по справі N 490/12392/16-а).

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи позивача на посаді тракториста з 19.07.1986 року по 11.11.1986 року, з 01.02.1989 року по 25.04.2000 року підтверджені належними та допустимими доказами, а тому їх слід врахувати до пільгового стажу роботи позивача.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача, періоду навчання, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Як вже зазначалося, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено, що позивач у період з 01.09.1983 по 18.07.1986 навчався у Петриківському СПТУ № 79 та по закінченню навчання отримав професію "тракторист-машиніст широкого профілю", про що свідчить диплом серії НОМЕР_3 від 21.07.1986 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

По закінченню навчання позивач направлений в колгосп імені Леніна Царичанського району Дніпропетровської області в тракторну бригаду № 3 трактористом, про що свідчить трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 .

Відтак, оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в Петриківському СПТУ № 79 і днем зарахування на роботу за професією тракториста не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача в Петриківському СПТУ № 79 має бути зарахований до пільгового стажу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №683/1774/16-а та постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №127/1762/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що період навчання у професійній технічній установі з 01.09.1983 року по 18.07.1986 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача, періоду служби в армії, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25 березня 1992 року визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 2 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року визначено, що при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету Державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Як було встановлено судом, до призову на військову службу та після її проходження позивач працював трактористом колгоспі імені Леніна Царичанського району Дніпропетровської області, що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці та військовим квитком серії НОМЕР_4 . Отже, період проходження строкової військової служби в радянській армії з 12.11.1986 року по 06.12.1988 року підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2019 у справі №426/17400/16-а щодо аналогічних правовідносин.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що при розгляді заяви позивача від 17.11.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та заяви про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідачі не надали належної оцінки всім доданим до заяви документам та передчасно зробили висновок про не зарахування спірних періодів до пільгового стажу та наявності підстав для відмови у призначені пенсії.

За наведених підстав суд приходить до висновку про необґрунтованість прийнятого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 23.11.2023 року №71 про відмову в призначення пенсії ОСОБА_1 та рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.12.2023 року за № 10 про результати розгляду заяви та наявність підстав для їх скасування.

В даному випадку, враховуючи вимоги частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати спірні періоди роботи, період навчання з 01.09.1983 року по 18.07.1986 року, період проходження військової служби з 12.11.1986 року по 06.12.1988 року, протиправність не зарахування яких була встановлена судом в даній справі, до пільгового стажу позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 17.11.2023 року враховуючи зараховані до пільгового стажу періоди роботи.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання провести розрахунок загального трудового та пільгового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії, зарахувавши до загального трудового стажу 39 років 5 місяців 24 дні та зарахувавши до пільгового стажу 28 років 10 місяців 9 днів, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки розрахунок страхового та пільгового стажу належить до виключних повноважень відповідача.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єктів владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає стягнення сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 9, 72, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська обл., м. Ужгород пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №71 від 23.11.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.12.2023 року № 10 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 періоди роботи з 19.07.1986 року по 11.11.1986 року, з 01.02.1989 року по 25.04.2000 року, період навчання в Петриківському СПТУ № 79 з 01.09.1983 по 18.07.1986 року та період проходження військової служби з 12.11.1986 року по 06.12.1988 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи з 19.07.1986 року по 11.11.1986 року, з 01.02.1989 року по 25.04.2000 року, періоду навчання в Петриківському СПТУ № 79 з 01.09.1983 по 18.07.1986 року та періоду проходження військової служби з 12.11.1986 року по 06.12.1988 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська