Справа № 717/766/24
Суддя: Телешман О. В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/766/24
Номер провадження2-а/717/25/24
РІШЕННЯ
30.04.2024 року селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря Ковальчук А.А.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася,
представник позивача Гінгуляк В.М. в судове засідання з`явився,
представник відповідача Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_2 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №459010 від 22.03.2024 року про притягнення позивачки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про скасування постанови про справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 пояснила, що вона підтримує позов повністю. ОСОБА_1 пояснила, що 22 березня 2024 року приблизно о 22 годині 57 хвилин в с. Дністрівка по вул. Квіткова Дністровського району Чернівецької області вона не керувала транспортним засобом марки «Опель Омега» д.н.з. НОМЕР_1 , а перебувала в даному автомобілі, який стояв на прилеглій до дороги ділянці, як пасажир. Її чоловік ОСОБА_3 керував даним автомобілем і сталася якась поломка. Він сказав, що піде додому взяти інструменти, так як вони не доїхали до будинку менше ста метрів, а вона із своєю подругою ОСОБА_4 залишилася в автомобілі. Вона сіла за кермо, а Дарія сіла на переднє пасажирське сидіння. Двигун працював і вони грілися в машині, поки очікували чоловіка. Вона не керувала автомобілем, так як не вміє. Коли вони сиділи в автомобілі під`їхали поліцейські. Вона сказала, що чоловік прийде і в неї немає посвідчення водія. Тоді поліцейські почали складати протоколи. Вона їм пояснила, що зламався двигун, але, як виявилося, і як її пояснив пізніше її чоловік, то була поломка коробки передач і машина не могла взагалі рухатись. Тому вона не керувала автомобілем, а їхала з ним в якості пасажирки. Вона розгубилася, її було холодно і вона дала пояснення, що вона їхала автомобілем, але поліцейський страктував це так, що вона керувала автомобілем, хоча таких пояснень вона не давала.
Свідок ОСОБА_3 пояснив, що 22 березня 2024 року приблизно о 22 годині 30 хвилин в с. Дністрівка по вул. Квіткова Дністровського району Чернівецької області він керував транспортним засобом марки «Опель Омега» д.н.з. НОМЕР_1 , але з ладу вийшла коробка передач і він зупинився автомобілем на території, яка прилягала до дороги. З ним в автомобілі їхала його дружина ОСОБА_1 та їхня знайома ОСОБА_5 , а він пішов додому за інструментами для ремонту, щоб хоча б доїхати до свого господарства, а коли повернувся, то біля автомобіля вже були поліцейські.
Представник позивача ОСОБА_2 суду пояснив, що позов підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивачка не керувала транспортним засобом, хоча і перебувала на водійському сидінні. Жодного доказу, що автомобіль рухався і ним керувала саме позивачка в матеріалах справи немає. Також витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та часом витраченим на надання такої допомоги. Тому такі витрати в розмір 2500 гривень є обґрунтованими.
Представник відповідача надіслав до суду відзив, в якому заперечив щодо позову та вважає, що оскаржувана постанова була винесена законно та не підлягає скасуванню, оскільки факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом позивачкою «Опель» реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог п.п «А» п.2.1. ПДР України без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, встановлений поліцейським та підтверджується належними доказами, в тому числі відеозаписом, стенограма якого наведена у відзиві.
Судом також встановлено, що згідно постанови від 22.03.2024 року серії БАД№459010 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеної інспектором поліції ПОГ СПОГ ВВГ Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, капітаном поліції Осовичем Русланом Вікторовичем, який діяв від імені відповідача - Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн за те, що вона 22.03.2024 року о 22 годині 57 хвилин в с. Дністрівка, вул. Квітковій керувала транспортним засобом «Опель» реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення п.2.1 «а» ПДР України, без посвідчення водія.
Вказані обставини стверджуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №459010 від 22.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Суд вважає, що дії відповідача та дана постанова є протиправними, виходячи з такого.
Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення зокрема і ч.2 ст. 126 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 8 Конституції України задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що, підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови стало ніби то порушення позивачкою п.2.1 «А» ПДР, а саме: керування транспортним засобом без посвідчення водія.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Проте, посадова особа відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахувала вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини, за яких було вчинено правопорушення, зокрема чи не було вчинено позивачем певні дії в умовах крайньої необхідності, зокрема, рятування життя своєї сім`ї в умовах воєнного стану.
Відповідач та його представник, не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП орган та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.
Крім того, статтею 268 КУпАП визначені права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідач та його представник в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надали суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП.
Особа, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення роз`яснила позивачу його права, проте, в подальшому не запропонувала йому заявити клопотання з метою реалізації його прав, зокрема скористатися правовою допомогою, не заслухала особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не надала можливість надати пояснення, а також не дослідила докази, які б підтверджували факт вчинення особою, яку притягнула до адміністративної відповідальності позивачем ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення.
Крім того, із матеріалів даної справи не вбачається, що поліцейський ПОГ СПОГ ВВГ Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, капітан поліції ОСОБА_6 , який діяв від імені відповідача, вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі на отримання правової допомоги.
Так в порушення вимог ст.279 КУпАП під час розгляду справи посадовою особою відповідача не був досліджений жодний доказ, в тому числі відеозаписи, на які посилається представник відповідача у відзиві на позов.
Крім того, з пояснень позивачки, показань свідка ОСОБА_3 та переглянутому судовому засіданні відеозапису, наданого представником відповідача не вбачається, що позивачка ОСОБА_1 22 березня 2024 року приблизно о 22 годині 57 хвилин в с. Дністрівка по вул. Квіткова Дністровського району Чернівецької області керувала транспортним засобом марки «Опель Омега» д.н.з. НОМЕР_1 .
З наданого представником відеозапису вбачається, що поліцейський підійшов до автомобіля, який стояв нерухомо на широкому узбіччі ґрунтової дороги та в якому на місці водія сиділа позивачка ОСОБА_1 , а на передньому пасажирському сидінні - інша громадянка. При цьому і ОСОБА_1 , і громадянка, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні говорили, що вони їхали, що вони їхали за ліками - пшикалкою, проте ОСОБА_1 та громадянка, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні, не пояснювали, що ОСОБА_1 керувала автомобілем, в якому вони перебували.
Так, відповідно до п.1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі, а пасажир - особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.
На відеозапису зафіксовано лише нерухомий стан даного транспортного засобу, але відсутнє відео, яке б підтверджувало факт керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом.
Тобто пояснення ОСОБА_1 про те, що вона їхала в даному транспортному засобі в якості пасажира, а не водій або особа, яка керує транспортним засобом не спростовуються жодним доказами, наявними в матеріалах справи.
Зважаючи, на встановлені судом обставини, суд відхиляє доводи представника відповідача, що позивачка надала письмові та усні пояснення, що вона керувала транспортним засобом, так як з письмових пояснень позивачки, наданих представником відповідача вбачається, що вона пояснювала: « я їхала, так без прав», проте ці пояснення не підтверджують той факт, що позивачка керувала транспортним засобом, як водій, а навпаки, підтверджують пояснення позивачки, що вона їхала в даному транспортному засобі як пасажир.
Суд також відхиляє доводи представника відповідача щодо правомірності дій посадової особи, яка розглянула адміністративну справу стосовно позивача без з`ясування всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, оскільки такі дії службової особи відповідача суперечать ст.268,279 та ст.280 КУпАП.
Тобто, матеріали справи не містять належних доказів що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП.
Зокрема, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були порушені його права, в тому числі право на захист, що також є, на думку суду, підставою для скасування оскаржуваної постанови .
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.03.2024 року серії БАД №459010 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити.
Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі . Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Витрати позивача на правничу допомогу в даній справі позивач та адвокат визначили в сумі 2500 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 26.03.2024 року, ордером на надання правничої допомоги серії СЕ № 108293 від 11.04.2024 року та розрахунком витрат на правничу допомогу).
Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму, зазначену адвокатом Гінгуляком В.М. документально підтверджені, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат і документи які підтверджені дані витрати були подані адвокатом до ухвалення рішення у справі, тобто до закінчення судових дебатів.
На підставі наведеного вище та на підставі ст. 8, 19 Конституції України, керуючись ст.9 -11, 222,268,278-280 КУпАП, ст. ст. 77, 241- 246, 255, 268-272, 286 КАС України суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.03.2024 року серії БАД № 459010 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.
Повний текст рішення складено 30 квітня 2024 року.
Суддя Телешман О.В.