Справа № 320/5521/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року № 320/5521/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Трифименка Михайла Михайловича про визнання протиправними дій та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця Трифименка Михайла Михайловича , в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Трифименка Михайла Михайловича від 14.09.2023 в рамках виконавчого провадження №72751141 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700,00 грн у зв`язку з невиконанням ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 в справі №357/8305/23 про зобов`язання надати доступ ОСОБА_2 до нежитлових будівель літ. "А" пл. 1352,1 кв.м. та споруди за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Трифименка Михайла Михайловича від 21.09.2023 в рамках виконавчого провадження №72751141 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 3400,00 грн у зв`язку з повторним невиконанням ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 в справі №357/8305/23 про зобов`язання надати доступ ОСОБА_2 до нежитлових будівель літ. "А" пл. 1352,1 кв.м. та споруди за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірними постановами на нього протиправно було накладено штрафи за невиконання судового рішення, оскільки з метою виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 у справі №357/8305/23 позивачем було повідомлено приватному виконавцю про свою згоду надати доступ ОСОБА_2 до нежитлових будівель літ. "А" пл. 1352,1 кв.м. та споруди за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_1 шляхом відчинення вхідних дверей за першою її вимогою, однак відповідач склав акти, в яких вказав, що вбачає в діях позивача не надання доступу до нежитлових будівель і споруди, при цьому не повідомив ОСОБА_1 в який саме спосіб має бути виконана ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 у справі №357/8305/23.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, визначено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що жодної інформації та доказів на підтвердження виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 у справі №357/8305/23 або наявності поважних причин, які ускладнюють її виконання, до нього позивачем не подано. Означене, на думку відповідача, є достатньою законодавчо передбаченою підставою для накладення на боржника штрафу. Крім того, суб`єкт владних повноважень акцентував увагу на тому, що перевірки виконання позивачем судового рішення ним проводились за участю понятих, за результатами таких перевірок були складені відповідні акти, в поясненнях до яких позивачем не було конкретизовано в чому саме він не погоджується з їх змістом та не вказано причини невиконання судового рішення. Стверджує, що сама по собі незгода зі змістом акту може розцінюватись як намагання перешкодити виконанню судового рішення та ухилитись від встановленої законом відповідальності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30.08.2023 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/8305/23 заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Цурки Наталії Олександрівни про забезпечення позову до подання позову (зустрічного позову), - задоволено та, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 доступ до нежитлових будівель літ. "А" пл. 1352,1 кв.м. та споруди, за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_1 .

Означену ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для примусового виконання ОСОБА_2 подано до приватного виконавця Трифименка Михайла Михайловича.

11.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трифименком Михайлом Михайловичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72571141 з примусового виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 у справі №357/8305/23.

У вказаному індивідуальному акті зазначено про необхідність боржнику ( ОСОБА_1 ) виконати рішення суду негайно.

Судом установлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72571141 від 11.09.2023 приватним виконавцем надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на зазначені у виконавчому документі адреси ОСОБА_1 .

З матеріалів справи убачається, що 14.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трифименком Михайлом Михайловичем у присутності стягувача, представника стягувача та понятих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , здійснено перевірку виконання рішення боржником за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_1 а у відповідності до вимог частини першої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження".

За наслідком такої перевірки складено акт приватного виконавця від 14.09.2023 у якому зазначено, що судове рішення боржником не виконано, доступ до нерухомого майна зазначеного у виконавчому документі стягувачу не надано, про поважність причин невиконання судового рішення виконавця не повідомлено.

У зв`язку з чим, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трифименком Михайлом Михайловичем при примусовому виконанні ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 у справі №357/8305/23, прийнято постанову від 14.09.2023 ВП №72751141, якою за невиконання рішення суду на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 1700,00 грн.

Вказаним індивідуальним актом також зобов`язано боржника виконати рішення протягом трьох робочих днів, а саме до 19.09.2023 включно та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Судом з`ясовано, що 20.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трифименком Михайлом Михайловичем у присутності стягувача, представника стягувача, боржника та представника боржника повторно здійснено перевірку виконання рішення боржником строк для виконання якого закінчився.

За результатом означеної перевірки складено акт державного виконавця від 20.09.2023, у якому зазначено, що боржника не надав доступ ОСОБА_2 до нежитлових будівель літ. "А" пл. 1352,1 кв.м. та споруди, за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_1 .

До вказаного акту додано пояснення боржника від 20.09.2023, в яких зазначено, що ОСОБА_1 зі змістом акту від 20.09.2023 не згоден.

21.09.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трифименком Михайлом Михайловичем при примусовому виконанні ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 у справі №357/8305/23, прийнято постанову ВП №72751141, якою за невиконання рішення суду повторно на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 3400,00 грн.

Не погодившись із накладенням штрафів за невиконання рішення суду без поважних причин, позивач звернувся до суду з даним позовом, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404 VIII "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої, другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника ... .

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

Суд погоджується з доводами відповідача про відсутність поважних причин невиконання позивачем судового рішення, оскільки позивачем не було надано приватному виконавцю будь-яких доказів на підтвердження поважності причин невиконання судового рішення у встановлений вказаним рішенням спосіб.

Також, позивачем не надано таких доказів суду під час судового розгляду справи, не заявлено про їх існування, будь-яких клопотань з цього приводу не подано.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що виконавцем у спірних правовідносинах не вжито заходів для належної перевірки виконання рішення суду, адже вони спростовуються наявністю та змістом відповідних актів приватного виконавця від 14.09.2023 та від 21.09.2023.

В контексті вказаного суд звертає увагу, що в досліджуваній ситуації положення Закону України «Про виконавче провадження» не зобов`язують приватного виконавця для перевірки виконання рішення боржником залучати сторін, здійснювати огляд об`єкту, розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 216А.

У межах спірних правовідносин, на виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2023 у справі №357/8305/23 позивач самостійно зобов`язаний вчинити певні дії.

Згідно із п.п.1, 16 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Отже, в досліджуваній ситуації саме боржник зобов`язаний письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення, а виконавець, у свою чергу, здійснює перевірку виконання судового рішення.

Положення статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», окрім перевірки виконання рішення боржником, від виконавця не вимагають вчинення інших виконавчих дій.

Крім того, суд зауважує, що правила Закону України «Про виконавче провадження» не зобов`язують виконавця перед накладенням на боржника штрафу пересвідчитись в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так само, означеним нормативно-правовим актом не передбачено необхідності виконавцю перед накладенням на боржника штрафу в подвійному розмірі пересвідчитись в отриманні постанови про накладення штрафу вперше.

Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень на виконання приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, доведено та підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами факти первинного та повторного невиконання позивачем судового рішення та правомірність прийняття оскаржуваних постанов у визначений законодавством спосіб.

Натомість, позивачем не доведено перед судом належними засобами доказування факту існування обставин, що об`єктивно перешкоджали виконанню судового рішення у встановлений ним спосіб, що могло б бути підставою для відкладення виконавцем проведення виконавчих дій.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.