Справа № 215/4088/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 травня 2024 рокуСправа №215/4088/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В. у справі №215/4088/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР Косяк Наталії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

18 липня 2023 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про:

- встановлення наявності компетенції (повноважень) директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 14.06.2023 р. вх.129 у сфері управління організувати роботу таким чином, щоб ініціювати прийняття власником правового акту в розумінні правового порядку ст.3, 144 Конституції України, п.22 ч.1, ст.26, пп. 3 п. «б» ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати організувати таку роботу.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 21.07.2023 р. цей позов було передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 р. цей позов було передано судді Савченку А.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР Косяк Наталії Володимирівни в частині позовних вимог про встановлення наявності компетенції (повноважень) за результатом розгляду заяви від 14.06.2023 р. вх.129 у сфері управління організувати роботу таким чином, щоб ініціювати прийняття власником правового акту в розумінні правового порядку ст.3, 144 Конституції України, п.22 ч.1, ст.26, пп. 3 п. «б» ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №215/4088/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР Косяк Наталії Володимирівни в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності протиправною щодо розгляду заяви від 14.06.2023 р. вх.129 у сфері управління організувати роботу таким чином, щоб ініціювати прийняття власником правового акту в розумінні правового порядку ст.3, 144 Конституції України, п.22 ч.1, ст.26, пп. 3 п. «б» ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та зобов`язання організувати таку роботу.

24.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Савченко А.В.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що суддя створює штучні перешкоди для виконання своїх обов`язків, перевищує владу та службові повноваження, навмисно затягує строки розгляду позову, не надав ухвали про відкриття провадження, використовує диктатуру судової влади, обстрактність, ілюзійність своєї діяльності для домінування, з метою використання своїх можливостей для задоволення своїх власних потреб, що призведе до результату розгляду позову в якому прямо заінтересована суддя. Позивачка вказує на перевищення влади, службових повноваженнь, затягнення строку розгляду, його особистий інтерес, на використання ним можливостей для задоволення власних потреб, оскільки суддя використовує хибні мотиви не повернення відзиву, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 167 КАСУ та підстави ст 6,7 КАСУ. При цьому просить зважати на її сумніви про неупередженість, необєктивність судді, що не гарантує законність здійснення правосуддя і обєктивності та неупередженості розгляду позову. Так в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини закріпленні основні процесуальні гарантії, якими може користуватися особа при розгляді її заяви і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Потрібно звернути увагу на особисті переконання та поведінку судді і аргумент, що правосуддя не здійснюється в термін «розумного строку розгляду». Довіра до судді відсутня і саме відвід судді сприяв би уникненню сумнівів, що до неупередженності суду та виконанню принципу верховенства права і правової визначеності та сприяв виконанню завдання судочинства, принципа правової визначеності і верховенства права. Саме ці заперечення повинні взяті судом до уваги при розгляді заяви про відвод судді.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Савченка А.В. по справі №215/4088/23 - необґрунтованою. Передано матеріали адміністративної справи №215/4088/23 для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід судді.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2024 для розгляду заяви про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., визначено суддю Дніпропетровського окружного адміністративного суду - Ількова В.В.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Спвченка А.В. у справі №215/4088/23, суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

З урахуванням викладеного, суддя робить висновок про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В. у справі №215/4088/23 в порядку письмового провадження.

Порядок вирішення заявленого відводу встановлений ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч. 4 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Згідно із ч. 11 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В. у справі №215/4088/23, суд зазначає таке.

Частинами 1, 2 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, при цьому також визначено порядок здійснення такого відводу (самовідводу).

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Суд зазначає, що обставини, вказані позивачем у заяві про відвід судді, ґрунтуються на припущеннях та свідчать лише про незгоду заявника з процесуальним діями/рішенням суду, що у відповідності до зазначених вище вимог законодавства, не може бути підставою для відводу.

Також, суддя звертає увагу на те, що позивач, у заяві про відвід судді фактично не погоджується із процесуальними діями/рішенням суду.

Проте, фактично інших підстав, передбачених ст. ст. 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України для відводу судді, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

З урахуванням викладеного, суддя вважає заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В. у справі №215/4088/23 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 39-41, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В. у справі №215/4088/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» КМР Косяк Наталії Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не оскаржується. Заперечення на ухвалу може включаться до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.В. Ільков