Справа № 160/6566/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 квітня 2024 року Справа №160/6566/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі № 160/6566/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ по стройовій частині, виданий Військовою частиною НОМЕР_1 за №243 від 06.11.2022 в частині ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 визнано причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом поважними. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задоволено. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відповідачем 25.04.2024 подано до суду заяву про залишення позову без розгляду.

Обґрунтовуючи наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідачем зазначено, що, отримавши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та ухвалу суду від 15.04.2024, він звернувся з відповідними запитами до військових частин, військовослужбовці яких надали долучені до заяви про поновлення строку пояснення, з метою з`ясування обставин надання зазначених пояснень та обставин, викладених в них. Також відповідний запит направлено до військової частини НОМЕР_2 , оскільки в поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що позивач нібито брав безпосередню участь у бойових діях у складі в/ч НОМЕР_2 з 06 березня 2023 року по квітень 2024 року. Виходячи з наданих військовими частинами відповідей, доводи про проходження служби позивачем у військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , в період коли ним пропущено строк на звернення до адміністративного суду, не відповідають дійсності та спростовуються належними доказами. Крім того, позивач не міг приймати участь, як він зазначає, у складі Збройних Сил України в бойових діях в період з березня 2023 року по квітень 2024 року, оскільки вже тривалий час він знаходиться у статусі особи, що самовільно залишила військову частину, а з 24.08.2023 його військову службу призупинено.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, дійшов наступного висновку.

Згідно змісту позовної заяви, позивач зазначив, що спірним наказом його виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення з 07.11.2022. Спірний наказ підписаний командиром частини майором ОСОБА_3 . Цей наказ вже був оскаржений позивачем до суду, але з інших підстав внесення недостовірних даних стосовно позивача та з вимогою про визнання його протиправним та поновлення позивача на посаді у в/ч НОМЕР_1 . Як зазначено у позові, в ході розгляду справи №160/13344/23, під час ознайомлення з матеріалами справи 07.11.2023 позивачу стало відомо, що станом на день винесення наказу від 06.11.2023 №243 у військової частини НОМЕР_1 вже був інший командир майор ОСОБА_4 . Ця обставина стала відома позивачу згідно витягу із іменного списку Військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022, який, як зазначає позивач, наявний в матеріалах справи №160/13344/23.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, дані спірні правовідносини щодо оскарження наказу виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби.

Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, про порушення своїх прав позивач дізнався 11.11.2023 (отримавши відзив у справі № 160/13344/23), що підтверджується отриманим позивачем листом та поштовою накладною.

Однак, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 11.03.2024, тобто зі значним пропуском місячного строку.

Ухвалою суду від 18.03.2024 позовну заяву - залишено без руху. Надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання, у тому числі, заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із наведенням причин в обґрунтування пропуску такого строку із наданням відповідних доказів.

У наданій на усунення недоліків позову заяві позивач зазначив, що про порушення своїх прав він дізнався 11.11.2023. Обґрунтовуючи пропуск місячного строку звернення до суду, зазначив про активну щоденну участь в бойових діях, перебуваючи безпосередньо в зоні активних бойових дій, на лініях бойового зіткнення і прямого контакту з противником у районах Гуляй Поле, Гуляйпільске, Єгорівка, Оріхове тощо, що на його думку є поважною причиною пропуску строку звернення до суду

Ухвалою від 01.04.2024 продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. Надано позивачеві десять календарних днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, шляхом надання:

- доказів на підтвердження перебування позивача на військовій службі, в зоні активних бойових дій, зокрема в районі населених пунктів Гуляй Поле, Гуляйпільске, Єгорівка, Оріхове, та неможливості звернення до суду у період з 11.11.2023 по 11.03.2024.

Як вже встановлено судом в ухвалі від 15.04.2024, відповідно до долучених позивачем пояснень наданих начальником штабу-першим заступником командира батальону в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_2 , командиром 1 взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_5 та начальником групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_6 , позивач у 2023-2024 роках перебував в районі населених пунктів Гуляй Поле, Гуляйпільске, Єгорівка, Оріхове тощо та брав участь в бойових діях по захисту територіальної цілісності України.

Так, у наданих начальником штабу-першим заступником командира батальону в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_2 поясненнях зазначено, що позивач у період з 06.03.2023 по квітень 2024 року брав безпосередню участь у бойових діях в районі населених пунктів Гуляй Поле, Гуляйпільске, Єгорівка, Оріхове тощо у складі військової частини НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_3 , в якій проходить службу ОСОБА_2 , підпорядкована Військовій частині НОМЕР_2 .

У наданих начальником групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_6 поясненнях зазначено, що позивач у період з 06 березня 2023 року по квітень 2024 року брав безпосередню участь у бойових діях в районі населених пунктів Гуляй Поле, Залізничне, Єгорівка, Новоселівка Пологівського району Запорізької області тощо у складі військової частини НОМЕР_2 .

Вказані доводи позивача із долученими додатковими доказами - поясненнями військовослужбовців визнано поважними причинами пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновлено позивачу строк звернення до суду.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи надані докази, які спростовують наведені вище твердження позивача.

З метою дослідження наявності/відсутності обставин для залишення позову без розгляду, судом досліджено викладені у наданих військовослужбовцями ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поясненнях факти на їх відповідність наданим відповідними військовими частинами відповідям щодо проходження позивачем військової служби у їх складі у період з 11.11.2023 по 11.03.2024 та встановлено наступні розбіжності.

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_2 від 22.04.2024 №1143/1939 - колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 , згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 року №1367, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №243 від 06.11.2022, був виключений зі списків особового складу та переведений для подальшого несення служби до військової частини НОМЕР_6 . В період з березня 2023 року по квітень 2024 року ОСОБА_1 до штату військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих військових частин не зараховувався і службу не проходив.

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_4 №1208 від 19.04.2024, військовослужбовець ОСОБА_1 не проходить та не проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_4 .

Крім того, у наданих командиром 1 взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_5 поясненнях зазначено, що позивач у період з березня 2023 року по квітень 2024 року брав безпосередню участь у бойових діях в районі населених пунктів Гуляй Поле, Залізничне, Єгорівка, Времівка тощо у складі військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_5 №1669/24/ВихЗПІ від 20.04.2024, старший лейтенант ОСОБА_5 перебуває на військовій службі з 10.09.2022. З 05.12.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_7 був виведений в розпорядження в зв`язку з довготривалим лікуванням та станом на 19.04.2024 знаходиться в розпорядженні. Відомості про проходження служби ОСОБА_1 та приймання ним безпосередньої участі у бойових діях у військовій частині НОМЕР_5 відсутні.

Крім того, відповідно до долученого відповідачем листа військової частини НОМЕР_6 №1781/16232 від 22.09.2023, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 №317 від 24.08.2023 року військову службу призупинено в зв`язку з його самовільним залишенням військової частини та надходженням з Державного бюро розслідувань витягу з ЄРДР №0001596. Досудове слідство триває.

Копію витягу з ЄРДР додано до заяви.

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що наданими офіційними відповідями військових частин, які суд вважає належним та достовірним доказами, спростовуються наведені позивачем доводи та долучені до них пояснення військовослужбовців щодо приймання позивачем безпосередньої участі в бойових діях по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у складі військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_5 та НОМЕР_4 , НОМЕР_3 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач свідомо ввів суд в оману стосовно обставин справи та наявності підстав поновлення йому строку звернення до суду, крім того надав докази, які суперечать дійсним обставинам справи та документально спростовуються наданими військовими частинами відповідями.

Суд звертає увагу, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур.

Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Таким чином, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 04.10.2019 у справі №820/4188/18.

Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення з даним позовом, а саме неможливості звернутись до суду у період з 11.11.2023 по 11.03.2024 не містять достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для реалізації позивачем свого права на захист в судовому порядку.

Наведені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини та долучені до них пояснення військовослужбовців спростовуються інформацією наданою військовими частинами, а тому не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.3 та 4 ст. 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до суду з даним позовом в строк, передбачений положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України, позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б засвідчували факт наявності об`єктивно непереборних обставин, які унеможливлювали звернення до суду у цей строк, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача та залишення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 240, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду - задовольнити.

Визнати наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Н.Є. Калугіна