Справа № 748/969/24
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 748/969/24
Провадження № 2-а/750/76/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

27 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 209652 від 07 лютого 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що вона 07 лютого 2024 року близько 09 год. 20 хв. за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик на спеціальну лінію 102 і 103 та повідомила, що її побив сусід, хоча насправді даного факту не було, так як у неї відсутні тілесні ушкодження. Так, 07 лютого 2024 року позивач дійсно викликала швидку у зв`язку із поганим самопочуттям через сильні головні болі, які виникають у неї після побиття її сусідом ОСОБА_2 (за даним фактом наявне кримінальне провадження). Працівників поліції вона не викликала, однак по приїзду останні стали вимагати в неї показати нанесені їй тілесні ушкодження, а потім розбили її телефон, грубо поводилися, ображали її та погрожували психіатричною лікарнею. Позивач не погоджується з рішенням про притягнення її до адміністративної відповідальності. Постанова в справі про адміністративне правопорушення є необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2024 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною підсудністю.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

07 лютого 2024 року інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 209652, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 850 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП (а.с. 5).

Зі змісту постанови серії ГБВ № 209652 слідує, що 07 лютого 2024 року близько 09 год. 20 хв. за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик на спеціальну лінію 102 і 103 та повідомила, що її побив сусід, хоча насправді даного факту не було, так як у неї відсутні тілесні ушкодження.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 183 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Згідно зі статтею 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивач не визнає вчинення нею адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.

При цьому, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Обставини викладені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинні бути перевірені за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Також, слід зазначити, що на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

А тому, в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості.

Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а та інших.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надав.

При цьому, матеріали справи не містять доказів (як-то фото-, відео фіксація, пояснення тощо) вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене та те, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували наявність у її діях складу адміністративного правопорушення та не доведено правомірності прийнятого рішення, а тому суд знаходить підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 209652 від 07 лютого 2024 року, винесену інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Чернігівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 13, м. Чернігів.

Суддя