Справа № 620/9560/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
29 квітня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/9560/23
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про визнання протиправними дій у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) 17.04.2024 звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання рішення суду у справі №620/9560/23 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виконати рішення суду.
Ухвалою суду від 18.04.2024 заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження, встановлено відповідачу строк для надання пояснень.
В установлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшли пояснення, у яких суб`єкт владних повноважень повідомив, що рішення суду ним виконано в межах покладених зобов`язань. Крім того, відповідач вважає, що звернення позивача до суду із даною заявою є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця. Разом із тим, позивач не надав доказів, що державним виконавцем використано всі передбачені чинним законодавством засоби для належного та повного виконання судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, заяви, судом встановлено таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 по справі №620/9560/23, яке набрало законної сили 31.10.2023, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2023 року перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.05.2023 №ФЧ50917, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 36-38).

При цьому, відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки від 23.05.2023 №ФЧ50917, вона містить інформацію про складові грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії станом на 01.01.2022, у таких розмірах: посадовий оклад 4590,00 грн., оклад за військовим званням 1440,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 2713,50 грн., надбавка за особливості проходження служби (65%) 5683,28 грн., надбавка за роботу з таємними документами (10%) 459,00 грн., надбавка за кваліфікацію (7%) 321,30 грн., премія (95%) 4360,50 грн., разом 19567,58 грн. (а.с. 17).

08.12.2023 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №620/9560/23, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити дії, викладені у резолютивній частині рішення суду.

14.03.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №74456681 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с. 63).

Відповідно до наданих суду протоколів Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснило позивачу перерахунок пенсії на виконання рішення суду (а.с. 46-77).

Разом з тим, під час проведення позивачу перерахунку пенсії з 01.03.2024 відповідач розпочав обчислювати її розмір із розміру грошового забезпечення, визначеного за нормами, чинними станом на 05.03.2019, а саме: посадовий оклад 3260,00 грн., оклад за військовим званням 1020,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 1926,00 грн., середньомісячна сума додаткових видів ГЗ 7685,10 грн. (а.с. 60), що відповідає змісту довідки від 05.07.2021 №ФЧ50917, виданої ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з 01.04.2019 (а.с. 61).

Про вказані обставини позивачу стало відомо з листа від 29.03.2024, у зв`язку із чим він звернувся до суду з відповідною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

Таким чином, суд застосовує до суб`єкта владних повноважень - відповідача положення статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України та постановляє окрему ухвалу в разі встановлення факту невиконання відповідачем дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 по справі №620/9560/23, яке набрало законної сили 31.10.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 з 01 квітня 2023 року перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.05.2023 №ФЧ50917, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказане рішення є чітким, зрозумілим для сприйняття та розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд зазначає, що відповідно до вимог статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Разом з тим, жодним чинним нормативно-правовим актом України територіальні органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями в односторонньому порядку та на власний розсуд вирішувати які саме матеріали пенсійної справи/складові грошового (включаючи їх розміри) враховувати при подальших перерахунках пенсії особам, а які ні.

З самого визначення поняття «пенсія» вбачається, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць та без встановлення будь-якого терміну або строку їх виплати. Визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Суд звертає увагу, що розмір, підстави, порядок виплати пенсії можуть змінюватися, зокрема у зв`язку з проведенням перерахунку на підставі додатково поданих документів самим одержувачем пенсії.

Водночас суд наголошує, що при проведенні наступних перерахунків пенсії мають враховуватись рішення судів, прийняті у справах, що стосуються пенсії особи, в тому числі щодо врахування розмірів основного та додаткового видів грошового забезпечення.

При цьому, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб зобов`язано діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, внаслідок свавільного трактування посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області рішень судів, вимог та положень чинного законодавства України, що регулює пенсійне забезпечення осіб, після проведення позивачу перерахунку пенсії з 01.03.2024 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185, розмір його грошового забезпечення, з якого має обраховуватись пенсія, визначено за нормами, чинними станом на 05.03.2019.

Відповідач не надав жодних обґрунтованих пояснень щодо того, яким чином та на підставі яких норм права, після проведеного на виконання рішення суду у справі №620/9560/23 перерахунку пенсії на підставі довідки від 23.05.2023 №ФЧ50917 (а.с. 62, 67), при подальшому перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 фактично почав обраховуватись на підставі застарілої довідки від 05.07.2021 №ФЧ50917 (а.с. 60, 61).

У відповідності до статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно із частиною першою статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожній фізичній або юридичній особі забезпечується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (п.32)), а також право на певні суми соціальних виплат, у тому числі, у разі їх невиплати є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10).

У даному випадку позивач мав обґрунтовані та розумні сподівання на обчислення його пенсії з 01.04.2023 з урахуванням грошового забезпечення, вказаного у довідці від 23.05.2023 №ФЧ50917, як зобов`язано рішенням суду.

Здійснивши перерахунок пенсії позивачу з урахуванням грошового забезпечення станом на 05.03.2019, після покладеного рішенням суду обов`язку, відповідач невиправдано втручається у його право на мирне володіння належними грошовими коштами (пенсією).

Такі дії свідчать про порушення відповідачем не лише частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а й розцінюються як недобросовісні, оскільки полягають у порушенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області процесуального обов`язку, передбаченого статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суперечать завданню адміністративного судочинства та мають наслідком породження нових спорів у сфері соціального захисту населення, зокрема пенсійного забезпечення.

Статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина 6 статті 383).

Відповідно до статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Отже, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Окремо суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до пункту 15 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу, визначено як дисциплінарний проступок, вчинення якого є підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, яку направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з метою недопущення аналогічних порушень в майбутньому, а також для вирішення питання про притягнення до відповідальності згідно пункту 15 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» посадових осіб відповідача, відповідальних за прийняття рішення про здійснення з 01.03.2024 нарахування та виплати пенсії позивачу із розміру грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, для надання відповіді суд вважає за доцільне встановити місячний строк з дня отримання окремої ухвали.

Додатково суд роз`яснює, що відповідно до статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Крім цього, невиконання судового рішення тягне за собою кримінальну, адміністративну, цивільну, дисциплінарну відповідальність та застосування штрафних санкцій.

Кримінальна відповідальність настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, а також умисне невиконання службовою особою рішення Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та умисне недодержання нею висновку Конституційного Суду України (стаття 382 Кримінального кодексу України).

Адміністративна відповідальність настає за залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду (стаття 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Цивільна відповідальність настає за завдання шкоди невиконанням судового рішення, тобто шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування (стаття 1173 Цивільного кодексу України), відшкодовується за загальними правилами, встановленими цивільним законодавством України.

Дисциплінарна відповідальність настає за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, а також за вчинок, який порочить особу як державного службовця або дискредитує заклад, установу, підприємство чи державний орган, в якому особа працює, в тому числі й за невиконання судових рішень.

Керуючись статтями 14, 241-243, 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неналежного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 по справі №620/9560/23.

Постановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області окрему ухвалу щодо вчинення протиправних дій на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 по справі №620/9560/23.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області в місячний строк з моменту отримання даної окремої ухвали повідомити Чернігівський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Попередити Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 29.04.2024.

Суддя С.В. Бородавкіна