Справа № 340/10203/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 340/10203/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року (головуючий суддя Науменко В.В.)

в адміністративній справі №340/10203/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 12.12.2023 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області щодо відмови в нарахуванні та виплати пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з квітня 2017 по 23.07.2020 рік.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з квітня 2017 по 23.07.2020 рік.

В обґрунтування позову посилається на те, що повернувшись в Україну у липні 2023 року, та у зв`язку із припиненням виплати пенсії по інвалідності, позивачка звернулась 07.08.2023 року до Головного управління Пенсійною Фонду України в Кіровоградській області із заявою про нарахування та виплату пенсії за період з квітня 2017, із посиланням, що була відсутня в Україні шість років з квітня 2017 року у зв`язку із лікуванням за кордоном де було здійснено чотири операції. На відповідне звернення отримано відмову із посиланням, що надано неповний пакет документів.

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до адвоката, яка подала до Управління адвокатський запит про надання інформації щодо нарахування та виплати пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з квітня 2017 по 2020 рік та надати роз`яснення щодо припинення виплат пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з квітня 2017 по 2020 рік. У відповідь на адвокатський запит надходила відповідь про ненадання повного пакету документів.

В черговий раз звернувшись із адвокатським запитом відповідачем було надано відповідь, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

24.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №1 (сервісного центру) управління обслуговування громадян головного управління та надала заяву про поновлення виплат пенсії, на підставі якої виплату пенсії поновлено з 23.07.2020. з урахуванням вимог статті 46 Закону. Відтак виплату належної ОСОБА_1 пенсії поновлено з 23.07.2020 року, а за період з квітня 2017 по 2020 рік відмовлено із посиланням на статтю 46 Закону. Позивач не погоджується з такими діями Управління, вважає їх неправомірними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що Головним управлінням в Кіровоградській області правомірно прийнято рішення про припинення виплати пенсії на підставі пункту 4 частини 1 ст. 49 ЗУ № 1058-IV та поновлено її виплату за відповідною заявою, в той час, як позивачем не надано достатніх та належних доказів неможливості вчасного звернення до пенсійного органу. Суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності виплати позивачці пенсії за минулий час на підставі частини 1 статті 46 Закону №1058, не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує про наявність підстав для визнання неправомірними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання за період з квітня 2017 по 23.07.2020 рік.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності довічно з 18.07.2005, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 125-126).

Виплата пенсії здійснювалась через відділення поштового зв`язку.

У зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль (з 01.04.2017 по 30.09.2017), виплату пенсії з 01.10.2017 було припинено (а.с. 127).

24.07.2023 року позивачка звернулась до Головного управління в Кіровоградській області з заявою про поновлення виплати пенсії (а.с. 112 зворот).

Рішенням Головного управління в Кіровоградській області від 25.07.2023 №73, виплату пенсії поновлено з 23.07.2020 року (а.с. 142-143).

На звернення позивачки та її адвоката щодо поновлення виплати пенсії з квітня 2017 року по 2020 рік Головним управлінням ПФ в Кіровоградській області надано відповіді, у яких зазначено, що з 18.07.2005 позивачці призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону, виплата якої здійснювалась через відділення поштового зв`язку. У зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль, на підставі пункту 4 частини 1 статті 49 Закону, виплату пенсії з 01.10.2017 було припинено. На заяву від 24.07.2023 про поновлення виплати пенсії, рішенням Головного управління від 25.07.2023 №73 виплату пенсії поновлено з 23.07.2020 (а.с. 30, 121).

Належні до виплати суми пенсії за період з 23.07.2020 по 23.07.2021, а також за липень та серпень 2023 року перераховано на рахунок, відкритий позивачем в установі АТ КБ "Приватбанк", у серпні поточного року.

Відповідач зазначає, що виплату належної позивачці пенсії поновлено відповідно до норм чинного законодавства.

Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні і виплати їй пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання за період з квітня 2017 по 23.07.2020.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Положеннями статті 64 Конституції України установлено, що конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного чи надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (п.6 ч.1 ст.92 Конституції України).

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються:

принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

види пенсійних виплат;

умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат;

пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком;

мінімальний розмір пенсії за віком;

порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням;

порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування;

організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Припинення та поновлення виплати пенсії передбачене статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

В силу частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1);

заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2);

заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3);

заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 року за № 991/27436.

У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку.

Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.

Пунктом 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України (від 22.09.2016 №662) затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках (Порядок №1596, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду України) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках (п.1 Порядку №1596).

Пунктом 10 Порядку №1596 передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Згідно з частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджується, що після надходження заяви про поновлення пенсії ОСОБА_1 Головним управлінням в Кіровоградській області прийнято рішення від 25.07.2023 №73, яким поновлено виплату пенсії з 23.07.2020 року (а.с. 142-143).

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Вказана норма не передбачає прямого регулювання ситуації, коли пенсійні виплати не були отримані своєчасно ні з вини позивача, ні з вини відповідача.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз обставин справи, норм пенсійного законодавства дають підстави для висновку, що Головним управлінням в Кіровоградській області правомірно прийнято рішення про припинення виплати пенсії на підставі пункту 4 частини 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та поновлено її виплату за відповідною заявою, в той час, як позивачкою не надано достатніх та належних доказів неможливості вчасного звернення до пенсійного органу.

Враховуючи наведені обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності виплати позивачці пенсії за минулий час на підставі частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою не доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

При цьому, відповідачем, доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 17.04.2024 2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова