Справа № 200/2188/24
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року Справа№200/2188/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

15 квітня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 12 квітня 2024 року, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29 квітня 2024 року, позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Лозівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» щодо ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області відновити нарахування страхових виплат та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період, починаючи з 01 липня 2022 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

16 квітня 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; задовольнив клопотання позивача та витребував у відповідача докази.

Цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання позивача та відстрочив йому сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

Питання дотримання позивачем строку звернення до суду, а в разі, якщо такий строк пропущено питання поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, вирішив розглянути на стадії судового розгляду після з`ясування відповідних фактичних обставин.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він є отримувачем щомісячних страхових виплат як особа, яка має стійку втрату професійної працездатності; має статус внутрішньо переміщеної особи.

Позивач наголосив, що страхові виплати йому призначені безстроково, однак з 01 липня 2022 року нарахування та виплата щомісячної виплати припинені згідно з постановою Лозівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області) від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Вважаючи цю постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Зазначив, що з 01 січня 2023 року на підставі нової редакції Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Відповідач покликався на норми ст. ст. 4, 5, п. п. 2, 6, 7, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105, постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1467 «Про затвердження Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» і зазначив, що 16 січня 2023 року голова комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі Управління ВД ФСС України в Харківській області) за актами приймання-передачі передала справи про страхові виплати та електронні бази даних ГУ ПФУ в Харківській області, проте документи по потерпілому ОСОБА_1 передані не були.

За даними Управління ВД ФСС України в Харківській області рішення про припинення виплат ОСОБА_1 прийнято на підставі п. 1.12 Порядку призначення, перерахунку та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11, (далі Порядок № 11), відповідно до якого у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначення страхової виплати; у разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті.

ГУ ПФУ в Харківській області вказало, що не має первинних документів, а тому для з`ясування обставин, що стали підставою для припинення виплат позивачу, вважає за можливе витребувати докази у органу, уповноваженого на надання рекомендацій щодо припинення (затримати) соціальних виплат за результатами верифікації.

Відповідач вказував на те, що у разі підтвердження фактичних обставин, що зумовлюють обов`язок платника соціальних виплат припинити (затримати) нарахування коштів, буде доведений факт відсутності порушень законодавства, що зумовить відмову у задоволенні позову.

Також відповідач зазначив, що на виконання ухвали суду в частині витребування доказів надає справу про страхові виплати ОСОБА_1 , які він отримував як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України.

Згідно з даними, що містяться в особовій справі ОСОБА_1 , щомісячні страхові виплати припинено з 01 липня 2022 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105 та п. 1.12 Порядку № 11. Нарахування щомісячної страхової виплати позивачу з 01 липня 2022 року не проводилось.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України № НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 04 травня 1988 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 04 липня 2019 року № .

У зв`язку з тимчасовою окупацією його населеного пункту позивач був вимушений покинути місце свого постійного проживання та набув статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено довідкою від 12 листопада 2014 року № .

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_2 .

Потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 05 травня 2006 року, має зареєстрований страховий випадок професійне захворювання, отримане 11 вересня 2013 року.

За висновком медико-соціальної експертної комісії від 14 листопада 2013 року серії 10 ААА № 127539 потерпілому безстроково встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності 40%, у тому числі: 25% по трудовому каліцтву (дата по акту від 12 вересня 2005 року № 51); 15% - по професійному захворюванню (дата по акту від 11 вересня 2013 року № б/н).

Ці обставини підтверджені матеріалами справи про страхові виплати позивача та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 127539 від 14 листопада 2013 року.

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебував на обліку в Лозівському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області).

Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області не мало статусу юридичної особи і входило в структуру Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (ідентифікаційний код 41313928) (далі Управління ВД ФСС України в Харківській області).

01 травня 2023 року проведена державна реєстрація припинення Управління ВД ФСС України в Харківській області як юридичної особи внаслідок реорганізації, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.

Законом України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», (далі Закон № 2620), який набрав чинності 01 січня 2023 року, Закон № 1105 викладено в новій редакції.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону № 1105 (в редакції, чинній з 01 січня 2023 року), страховиком в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України; уповноваженим органом управління є Пенсійний фонд України.

П. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 передбачено припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Суд зазначає, що інститут правонаступництва суб`єктів публічного права є ширшим за змістом ніж правонаступництво суб`єктів приватного права, оскільки включає в себе не лише правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, у яких орган влади виступає як юридична особа приватного права, а й правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які складають зміст відповідних правовідносин.

При встановленні факту публічного правонаступництва вирішальним є встановлення обставин фактичного переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого.

П. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105, крім іншого, Кабінету Міністрів України доручено у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Згідно з п. п. 3, 5 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 Фонду соціального страхування України доручено забезпечити передачу Пенсійному фонду України особових справ потерпілих (членів їхніх сімей), баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому визначено, що до завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України.

П. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2022 року № 1289 «Про внесення змін до Положення про Пенсійний фонд України» виконавчій дирекції Фонду соціального страхування рекомендовано здійснити інвентаризацію особових справ потерпілих від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань (членів їх сімей), баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат та передати до 20 листопада 2022 року Пенсійному фонду України перелік програмного забезпечення, що використовується для виконання функцій Фонду соціального страхування, із зазначенням програмно-технічних комплексів, призначених для ведення обліку та здійснення страхових виплат, опис та структуру баз даних, технічну документацію, перелік та основні характеристики технічних засобів, включаючи центри обробки даних та збереження інформації.

П. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1323 «Деякі питання забезпечення здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» Пенсійному фонду України доручено з 02 січня 2023 року забезпечити здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Закону № 1105 на підставі переданих виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування та її робочими органами справ, баз даних, носіїв інформації та програмного забезпечення, а також підготовлених виплатних документів на січень 2023 року

Абз. 6 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» Голові комісії з реорганізації Фонду та головам комісій з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду доручено забезпечити складення передавальних актів, які повинні містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється […].

Суд зауважує, що п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105, серед іншого, передбачає припинення управлінь виконавчої дирекції Фонду внаслідок реорганізації шляхом приєднання до Пенсійного фонду України.

Між тим, п. 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 визначено, що правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень є не лише Пенсійний фонд України, а й його територіальні органи.

При вирішенні питання про те, який саме суб`єкт владних повноважень є правонаступником Управління ВД ФСС України в Харківській області в контексті спірних правовідносин, суд вважає за необхідне проаналізувати завдання та повноваження Пенсійного фонду України та його територіальних органів.

Так, згідно з п. 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, (далі Положення № 280), до основних завдань Пенсійного фонду України, з-поміж іншого, належить здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Пп. 6 п. 4 Положення № 280 визначено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організує, координує та контролює роботу територіальних органів, зокрема щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством;

Згідно з п. 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21 грудня 2022 року № 28-2), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, (далі Положення № 28-2).

Згідно з п. 1 Положення № 28-2 Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п. 3 Положення № 28-2 одним із основних завдань головного управління Фонду є здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат (пп. 4 п. 4 Положення № 28-2).

Отже, Пенсійний фонд України організує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо здійснення страхових виплат, а головні управління Фонду здійснюють страхові виплати.

Таким чином, у зв`язку з припиненням Управління ВД ФСС України в Харківській області його повноваження щодо здійснення страхових виплат виконує ГУ ПФУ в Харківській області.

Як було вказано вище, на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебував на обліку в Лозівському відділенні Управління ВД ФСС України в Харківській області та отримував щомісячні страхові виплати. Виплати проводились по 30 червня 2022 року включно.

14 липня 2022 року Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області прийняло постанову № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Постанова передбачала припинення потерпілому ОСОБА_1 , який перебував на обліку з 05 травня 2006 року та мав зареєстрований страховий випадок професійне захворювання, отримане 11 вересня 2013 року, (номер справи 504335, номер випадку 22068.1), щомісячної страхової виплати в розмірі 8 031,87 грн з 01 липня 2022 року.

В якості підстави припинення щомісячної страхової виплати Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області покликалося на норми п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105, п. 1.12 Порядку № 11.

Будь-якого іншого обґрунтування постанова Лозівського відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» не містить.

Докази направлення (вручення) позивачу постанови Лозівського відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» суду не надані.

Належні та допустимі докази виплати ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, починаючи з 01 липня 2022 року, суду не надані.

Рівно як і не надані суду докази, які б свідчили, що на час розгляду справи нарахування та виплата щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 відновлені.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача адвоката Гуревича Р.Г. листом від 24 березня 2024 року № 2000-0202-8/49494 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило про те, що на виконання п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1467 «Про затвердження Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині передачі носіїв інформації, Управління ВД ФСС України в Харківській області передало до ГУ ПФУ в Харківській області справу про страхові виплати ОСОБА_1 , які він отримував як внутрішньо переміщена особа.

Також Управління ВД ФСС України в Харківській області передало до ГУ ПФУ в Харківській області реєстр осіб, яким припинено/затримано виплати відділеннями Управління ВД ФСС України в Харківській області за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Згідно з даними, зазначеними в реєстрі, щомісячна страхова виплата ОСОБА_1 припинена з 01 липня 2022 року; заборгованість відсутня.

У відповіді на адвокатський запит ГУ ПФУ в Харківській області вказало, що рішення, протоколи, постанови, на підставі яких припинено виплати потерпілому, до ГУ ПФУ в Харківській області не передавались. Станом на 24 березня 2024 року з заявою про поновлення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 не звертався.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування визначає Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105), який на час виникнення спірних правовідносин діяв в редакції від 02 квітня 2022 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1105 одним із принципів соціального страхування є гарантування державою реалізації застрахованими особами своїх прав.

Особи, які підлягають страхуванню від нещасного випадку, визначені ст. 35 Закону № 1105.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону № 1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому […], у разі настання страхового випадку.

Ч. 7 ст. 36 Закону № 1105 визначено, що страхові виплати складаються, зокрема, з страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі щомісячна страхова виплата) (п. 1 ч. 7 ст. 36 Закону № 1105).

Строки проведення страхових виплат визначені ст. 47 Закону № 1105.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону № 1105 страхові виплати проводяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Ч. 5 ст. 47 Закону № 1105 установлено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Ст. 27 Закону України від 14 січня 1997 року № 16-98/ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначені підстави припинення виплат і надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Так, виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено:

а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості;

б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність;

в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи;

г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування;

д) в інших випадках, передбачених законами.

Підстави припинення страхових виплат визначені ст. 46 Закону № 1105.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 1105 страхові виплати припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 був затверджений Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі Порядок № 11).

Порядок № 11 діяв до 21 березня 2024 року і втратив чинність на підставі постанови правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року № 4-1 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 березня 2024 року за № 353/41698, (далі Постанова правління ПФУ № 4-1).

П. 1.1 Порядку № 11 було передбачено, що дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі потерпілі) […].

Згідно з пп. 3 п. 1.2 Порядку № 11 у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я, […], виплачуючи, зокрема, щомісячну страхову виплату втраченого заробітку потерпілого (далі щомісячна страхова виплата).

Відповідно до п. 1.3 Порядку № 11 управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого […], за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом № 1105 та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Згідно з абз. абз. 1, 3 п. 1.4 Порядку № 11 рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого […], розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Управління (відділення) Фонду можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про страховий випадок оформлені з порушенням встановлених вимог.

Абз. 1 п. 1.5 Порядку № 11 було визначено, що справа про страхові виплати потерпілого формується за бажанням потерпілого в управліннях (відділеннях) Фонду за місцем знаходженням страхувальника або за місцем його проживання.

Відповідно до п. 1.10 Порядку № 11 управління (відділення) Фонду може відмовити у страховій виплаті потерпілому у випадках, передбачених ст. 45 Закону.

П. 1.11 Порядку № 11 передбачав, що страхова виплата припиняється у випадках, передбачених ст. 46 Закону, у разі смерті отримувача страхових виплат та у випадку неподання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування його в живих, відповідно до Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2001 року № 998, (далі Постанова КМУ № 998).

П. 1.12 Порядку № 11 було визначено, що у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Строки виплати щомісячної страхової виплати були визначені п. 3.2 Порядку № 11.

Відповідно до пп. 3.2.2 п. 3.2 Порядку № 11 щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно з наступного місяця після місяця, у якому вона призначена та нарахована (а також при призначенні щомісячної страхової виплати за рішенням суду, яке набрало законної сили), але не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття постанови управління (відділення) Фонду про призначення страхових виплат.

Згідно з пп. 3.2.3 п. 3.2 Порядку № 11 щомісячна страхова виплата проводиться протягом строку, на який встановлено МСЕК стійку втрату професійної працездатності. Строк проведення щомісячних страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, установленого при наступному огляді МСЕК, незалежно від часу звернення потерпілого до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності і причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Крім того, п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105 було визначено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706, в редакції від 01 липня 2022 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Ст. 2 Закону № 1706 визначає гарантії дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб і передбачає, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов для внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в України.

Водночас, ст. 3 Закону № 1706 передбачає захист від примусового внутрішнього переміщення та примусового повернення на попереднє місце проживання.

Так, громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах має право на постійне проживання в Україні, за обставин, визначених у ст. 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.

Облік внутрішньо переміщених осіб регламентований ст. 4 Закону № 1706.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Ч. 2 ст. 7 Закону № 1706 визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27 був затверджений Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб (далі Порядок № 27).

Порядок № 27 діяв до 21 березня 2024 року і втратив чинність на підставі Постанови правління ПФУ № 4-1.

Згідно з п. 1.1 Порядку № 27 дія цього Порядку поширювалася на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі потерпілі) […].

Пп. 3 п. 1.2 Порядку № 27 було визначено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я […], виплачуючи, зокрема, щомісячну страхову виплату втраченого заробітку потерпілого (далі щомісячна страхова виплата).

П. 1.3 Порядку № 27 було передбачено, що управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого […], за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом № 1105 та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Абз. абз. 1, 3 п. 1.4 Порядку № 27 було визначено, що рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого […], розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Управління (відділення) Фонду можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про страховий випадок оформлені з порушенням встановлених вимог.

Абз. 1 п. 1.5 Порядку № 27 передбачав, що справа про страхові виплати потерпілого формується за бажанням потерпілого в управліннях (відділеннях) Фонду за місцем знаходженням страхувальника або за місцем його проживання.

П. 1.11 Порядку № 27 було визначено, що страхова виплата припиняється у випадках, передбачених ст. 46 Закону, у разі смерті отримувача страхових виплат та у випадку неподання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування його в живих, відповідно до Постанови КМУ № 998.

П. 1.12 Порядку № 27 було установлено, що у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Строки виплати щомісячної страхової виплати були визначені п. 3.2 Порядку № 27.

Згідно з пп. 3.2.2 п. 3.2 Порядку № 27 щомісячна страхова виплата виплачується щомісячно з наступного місяця після місяця, у якому вона призначена та нарахована (а також при призначенні щомісячної страхової виплати за рішенням суду, яке набрало законної сили), але не пізніше 30 календарних днів з дня прийняття постанови управління (відділення) Фонду про призначення страхових виплат.

Пп. 3.2.3 п. 3.2 Порядку № 27 було визначено, що щомісячна страхова виплата проводиться протягом строку, на який встановлено МСЕК стійку втрату професійної працездатності. Строк проведення щомісячних страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, установленого при наступному огляді МСЕК, незалежно від часу звернення потерпілого до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності і причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Правові та організаційні засади здійснення верифікації та моніторингу державних виплат в Україні визначає Закон України від 03 грудня 2019 року № 324-ІХ «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» (далі Закон № 324).

Метою цього Закону є підвищення адресності державних виплат, сприяння розбудові системи соціального забезпечення, а також забезпечення ефективного використання бюджетних коштів.

За визначенням, наведеним в п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 324, верифікація комплекс заходів щодо збору та перевірки достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 324 державні виплати пенсії, допомоги, пільги, субсидії, соціальні стипендії, інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Джерелом інформації є автоматизовані інформаційні системи, реєстри, бази даних інформації про реципієнтів, отримані від суб`єктів надання інформації (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 324).

За визначенням, наведеним в п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 324, орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 324 рекомендація повідомлення про результат верифікації державних виплат щодо невідповідності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання і розмір таких виплат.

Принципи здійснення верифікації та моніторингу державних виплат визначені ст. 3 Закону № 324.

До них належать: 1) дотримання верховенства права; 2) забезпечення прав і свобод людини та громадянина; 3) неупередженість та об`єктивність; 4) відкритість, прозорість і системність діяльності щодо проведення верифікації державних виплат.

Завдання органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, визначені ст. 4 Закону № 324.

Такими завданнями є:

1) здійснення верифікації достовірності інформації, поданої реципієнтами під час призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат, що впливає на визначення права на отримання та розмір державних виплат;

2) забезпечення функціонування інформаційно-аналітичної платформи електронної верифікації та моніторингу і забезпечення захисту інформації, що накопичується, обробляється та аналізується в цій платформі, відповідно до вимог законодавства;

3) проведення моніторингу державних виплат, що здійснюють відповідні органи, стосовно кожного реципієнта;

4) узагальнення практики застосування законодавства з питань державних виплат, розроблення пропозицій щодо його вдосконалення;

5) надання органам, що здійснюють державні виплати, рекомендацій за результатами проведення верифікації державних виплат;

6) проведення аналізу врахування наданих рекомендацій органами, що здійснюють державні виплати.

Повноваження органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, визначені ст. 5 Закону № 324; обов`язки органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, ст. 6 цього Закону.

В свою чергу, ст. 7 Закону № 324 визначає повноваження органів, що здійснюють державні виплати.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 324 органи, що здійснюють державні виплати, мають такі повноваження:

1) проводити додаткові перевірки інформації, наданої реципієнтами під час звернення за державними виплатами та опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат;

2) надсилати запити для отримання інформації, що впливає на право реципієнтів на отримання державних виплат;

3) приймати рішення щодо припинення або продовження державних виплат реципієнтам за результатами опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат;

4) здійснювати передбачені законодавством заходи щодо повернення та/або стягнення сум неправомірно отриманих державних виплат.

Результат верифікації державних виплат унормований положеннями ст. 16 Закону № 324.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 324 за результатами верифікації орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, надає органам, що здійснюють державні виплати, підтвердження відповідності наданої реципієнтом інформації вимогам законодавства, що впливають на визначення його права на отримання та розмір державних виплат, під час здійснення превентивної верифікації або рекомендації щодо:

1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності;

2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 324 орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання.

Ч. 3 ст. 16 Закону № 324 визначено, що за результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо:

1) призначення (перерахунку) державної виплати;

2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати;

3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати;

4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону № 324 у разі виявлення недостовірної інформації, наданої реципієнтом, на підставі якої було призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, органи, що здійснюють державні виплати, надсилають таким реципієнтам вимогу щодо повернення неправомірно або надміру отриманої державної виплати.

Згідно з ч. 6 ст. 16 Закону № 324 орган, що здійснює державні виплати, за результатами опрацювання рекомендацій надає інформацію про прийняті рішення органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Ч. 8 ст. 16 Закону № 324 передбачено, що у разі незгоди з рішенням, прийнятим органом, що здійснює державні виплати, реципієнт може оскаржити його у встановленому законом порядку.

Спори в разі відмови реципієнтів добровільно повернути неправомірно отримані державні виплати вирішуються у судовому порядку.

Суд встановив, що 14 липня 2022 року Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області прийняло постанову № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати», яка передбачала припинення потерпілому ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати з 01 липня 2022 року.

Саме це рішення суб`єкта владних повноважень створює для позивача правові наслідки і потребує оцінки судом на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Надаючи оцінку правомірності припинення щомісячної страхової виплати, суд виходить саме з тих аргументів, які Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області навело в постанові, яка є предметом спору.

Суд зауважує, що в постанові від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» відсутнє посилання на фактичні обставини, які слугували підставою припинення потерпілому ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати з 01 липня 2022 року.

В постанові вказана лише правова підстава для її прийняття, а саме: п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105 та п. 1.12 Порядку № 11.

Варто відзначити, що в п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105 йдеться про таку підставу для припинення щомісячної страхової виплати як «в інших випадках, передбачених законодавством».

Тобто сама по собі норма п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105 не визначає конкретної підстави припинення щомісячної страхової виплати, є бланкетною і вимагає посилання на іншу норму законодавства, яка б чітко визначала підставу припинення щомісячної страхової виплати.

В оскаржуваній постанові поряд з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105 Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області покликалося на норму п. 1.12 Порядку № 11.

Між тим, п. 1.12 Порядку № 11 передбачав, що у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Тобто нормою п. 1.12 Порядку № 11 було установлено, що у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат, орган, що проводить такі виплати:

1. мав припинити нарахування щомісячних страхових виплат до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати;

2. у разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видати постанову про відмову у страховій виплаті;

3. у разі непідтвердження інформації Міністерства фінансів України відновити нарахування щомісячної страхової виплати з моменту припинення.

Таким чином, норма п. 1.12 Порядку № 11 визначала правові наслідки надходження до органу, що проводить щомісячні страхові виплати, рекомендацій Міністерства фінансів України, наданих за результатами верифікації, яка проводиться відповідно до Закону № 324.

При цьому такі рекомендації могли полягати в необхідності: 1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності, або 2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати (ч. 1 ст. 16 Закону № 324).

В силу положень ч. 2 ст. 16 Закону № 324 Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області при надходженні рекомендації Міністерства фінансів України мало опрацювати їх у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання, і за результатами опрацювання наданих рекомендацій прийти одне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 16 Закону № 324.

З-поміж іншого, ч. 3 ст. 16 Закону № 324 передбачена можливість прийняття рішення щодо припинення нарахування та/або здійснення державної виплати (п. 2 ч. 3 ст. 16 Закону № 324).

Поряд із цим суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону № 324 рішення про припинення державних виплат приймається відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат, в контексті спірних правовідносин щомісячної страхової виплати.

Законодавство, яке регламентує здійснення щомісячних страхових виплат, включає Конституцію України, Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закон № 1105, а на час виникнення спірних правовідносин також Порядки № 11 і № 27.

Як було вказано вище, в оскаржуваній постанові Лозівське відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області покликалося на норму п. 1.12 Порядку № 11.

Між тим, п. 1.12 Порядку № 11 регламенту припинення страхових виплат у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками верифікації страхових виплат у випадку підтвердження інформації щодо неправомірно п р и з н а ч е н о ї виплати, що має наслідком видання постанови про відмову у страховій виплаті.

При цьому підстави відмови у страховій виплаті визначені ст. 45 Закону № 1105.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1105 Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону № 1105 Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Отже, «відмова у страховій виплаті» (ст. 45 Закону № 1105) і «припинення страхової виплати» (ст. 46 Закону № 1105) це окремі правові категорії, які, крім іншого, різняться підставами застосування.

Суд зауважує, що ухвалою від 16 квітня 2024 року, з-поміж іншого, витребував у відповідача справу про страхові виплати ОСОБА_1 з усіма наявними у ній матеріалами, а також постанову (рішення, інший розпорядчий акт) про припинення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати та всі документи, що слугували підставою її прийняття.

Однак в наданих відповідачем матеріалах справи про страхові виплати позивача відсутні докази надходження до Лозівського відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області рекомендацій Міністерства фінансів України наслідками проведеної верифікації; докази опрацювання Лозівським відділенням Управління ВД ФСС України в Харківській області отриманих рекомендацій, зокрема шляхом проведення додаткової перевірки; докази підтвердження за результатами такої перевірки інформації щодо неправомірності п р и з н а ч е н о ї виплати; докази наявності визначених законодавством підстав для п р и п и н е н н я щомісячної страхової виплати, тощо.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними і допустимими доказами наявність визначених законодавством підстав для припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 6 КАС суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людини, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини встановлення судом відсутності законності втручання є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном (в даному випадку у вигляді щомісячних страхових виплат) було порушено.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що мало місце втручання у право позивача на мирне володіння своїм майном і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке втручання не було законним.

Відтак, постанова Лозівського відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» підлягає визнанню протиправною.

Висновок суду про протиправність цієї постанови ґрунтується на тому, що вона не відповідає критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, оскільки прийнята не на підставі, яка визначена Конституцією чи законами України, не відповідає вимогам обґрунтованості, добросовісності, запобігання дискримінації, пропорційності, права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людині і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд, крім іншого, зважає на його ефективність.

При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на викладене порушене право позивача на соціальний захист підлягає поновленню шляхом:

- скасування постанови Лозівського відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

- зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної страхової виплати;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з щомісячної страхової виплати за період з 01 липня 2022 року по місяць поновлення страхових виплат.

Той факт, що з 01 липня 2022 року позивач не звертався до робочих органів Фонду соціального страхування України, а в подальшому до органів Пенсійного фонду України з заявою про продовження щомісячних страхових виплат, не може слугувати підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання щомісячних страхових виплат, які йому призначені безстроково у зв`язку із стійкою втратою працездатності.

З приводу твердження відповідача про те, що ГУ ПФУ в Харківській області не має первинних документів, а тому вважає за доцільне для з`ясування обставин, що стали підставою для припинення виплат позивачу, витребувати докази у органу, уповноваженого на надання рекомендацій щодо припинення (затримання) соціальних виплат за результатами верифікації, суд зазначає наступне.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що визначено нормами абз. абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС.

Таким чином, у разі заперечення проти позову саме на ГУ ПФУ в Харківській області як правонаступника Управління ВД ФСС України в Харківській області покладається обов`язок доведення правомірності постанови Лозівського відділення Управління ВД ФСС України в Харківській області від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Передбачений ст. 9 КАС принцип офіційного з`ясування обставин у справі не може застосовуватись у такий спосіб, що суд замість суб`єкта владних повноважень має збирати докази для того, щоб постфактум підтвердити правомірність оскаржуваного рішення, оскільки це не відповідає завданням адміністративного судочинства, визначеним ст. 2 КАС, та порушує принцип рівності учасників справи перед законом і судом.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Щодо строку звернення до суду.

За загальним правилом, встановленим КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС).

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зміст наведеної норми свідчить, що КАС є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Спеціальним законом, яким врегульовано спірні правовідносини, є Закон № 1105.

Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 47 Закону № 1105 виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Оскільки щомісячні страхові виплати з 01 липня 2022 року не були виплачені позивачу з вини Фонду, суми заборгованості зі сплати щомісячних страхових виплат виплачуються без обмеження будь-яким строком.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою від 16 квітня 2024 року суд задовольнив клопотання позивача та відстрочив йому сплату судового збору в сумі 968,96 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір позивачем не сплачений.

Докази здійснення позивачем інших судових витрат суду не надані.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344, місцезнаходження: Харківська обл., м. Харків, майдан Свободи Держпром, під`їзд 3, поверх 2) про визнання протиправною і скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Лозівського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 14 липня 2022 року № 63021/504335/22068.1/28 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з щомісячної страхової виплати з 01 липня 2022 року по місяць поновлення страхових виплат.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь держави судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 30 квітня 2024 року.

Суддя Т.О. Кравченко