Справа № 420/14263/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/14263/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, якою розглянута апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні ді

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо обмеження з 12 серпня 2020 року призначеної та виплачуваної пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати здійснювати з 12 серпня 2020 року виплату ОСОБА_2 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 12 серпня 2020 року по день проведення доплати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , П`ятий апеляційний адміністративний суд 26 квітня 2021 року ухвалив постанову, якою рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року скасував та ухвалив у справі нову постанову про задоволення позову.

Визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження максимальним розміром, призначеної ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснювати з 12 серпня 2020 року нарахування та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження її максимальним розміром.

Зобов`язав ГУПФУ в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 різницю між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 12 серпня 2020 року.

04 квітня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, в порядку статті 382 КАС України.

В обґрунтування даної заяви вказано таке.

По-перше, заявник звертає увагу на те, що постанова суду апеляційної інстанції не виконана, в частині виплати ОСОБА_2 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 12 серпня 2020 року.

По-друге, після набрання законної сили постанови суду апеляційної інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області почало виплачувати пенсію ОСОБА_2 без обмеження її максимальним розміром.

Однак, у зв`язку зі встановленням, 22.03.2024, ОСОБА_2 першої групи інвалідності, ГУ ПФУ в Одеській області, провівши, з 01.04.2024, відповідний перерахунок його пенсії знову її обмежило. Це, як стверджує представник ОСОБА_2 , підтверджується тим, що підсумок пенсії з надбавками склав 32353,89 грн., проте до виплати належало 23610 грн.

Наведене рішення ГУ ПФУ в Одеській області, на думку представника ОСОБА_1 , свідчить про ігнорування суб`єктом владних повноважень обов`язковості судового рішення.

Заява про встановлення судового контролю була надіслана до електронного кабінету ГУПФУ в Одеській області, але відзив не надходив.

Дослідивши матеріали справи та заяву про встановлення судового контролю, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, зважаючи на таке.

Згідно статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

У відповідності до положень частини 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно рекомендаціям, зауваженням, та висловленим занепокоєнням Європейського суду з прав людини, які наголошувались у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява № 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів.

Комітет Міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

«Комітет Міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів; рекомендує органам влади:

1. забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень.

2. призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України", пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України", пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України», тощо).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Відповідно до статті 382 КАС України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми це прерогатива суду.

Відтак, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 382 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, враховуючи те, що в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Зі змісту заяви про встановлення судового контролю вбачається, що заявник наполягає на тому, що ГУПФУ в Одеській області не виконало постанову суду апеляційної інстанції, в частині виплати ОСОБА_2 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 12 серпня 2020 року.

У свою чергу, ГУПФУ в Одеській області, отримавши заяву представника ОСОБА_2 про встановлення судового контролю, не надало з приводу, викладених в ній доводів, жодних пояснень.

Отже, у даному випадку суд констатує невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в частині виплати ОСОБА_2 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 12 серпня 2020 року.

Тривале невиконання, всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, крім іншого, підриває авторитет судової влади в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Внаслідок невиконання рішення суду суб`єктом владних повноважень ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром після перерахунку з 01.04.2024, то слід указати таке.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року зобов`язано ГУПФУ в Одеській області здійснювати з 12 серпня 2020 року нарахування та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження її максимальним розміром.

Представник ОСОБА_2 в заяві про встановлення судового контролю не заперечує проти того, що судове рішення у цій частині було виконано та пенсія виплачувалась без обмеження максимальним розміром до моменту проведення її перерахунку з 01.04.2024, після встановлення ОСОБА_2 першої групи інвалідності.

Отже, у даному випадку, спірні правовідносини, які виникли з 01.04.2024, виходять за межі виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, а тому підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій частині немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду у місячний строк, з дня набрання законної сили даної ухвали суду, звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №420/14263/20, в частині виплати ОСОБА_2 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 12 серпня 2020 року.

Також слід зазначити, що, відповідно до частини 2 статті 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 321, 325, 328, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №420/14263/20 задовольнити частково.

Встановити судовий контроль за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №420/14263/20 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код за ) подати до Одеського окружного адміністративного суду у тридцятиденний строк звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №420/14263/20, в частині виплати ОСОБА_2 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 12 серпня 2020 року.

У задоволенні іншої частини заяви про встановлення судового контролю відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко