Справа № 686/6548/24
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/6548/24
Провадження № 2-а/686/92/24
УХВАЛА

24 квітня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрійчук Ірини Василівни про стягнення судових витрат з відповідача у справі №686/6548/24,

встановив:

Ухвалою суду від 16.04.2024 року було закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Шостацького Артема Івановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1546467 від 28 лютого 2024 року з тих підстав, що оскаржувана постанова скасована рішенням начальника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції 08 квітня 2024 року.

24.04.2024 року до суду надійшла заява від представника позивача про стягнення з відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., відповідно до платіжної інструкції №556221718 від 05.03.2024 року, а також судового збору, сплаченого позивачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ОСОБА_1 поніс судові витрати у зв`язку із зверненням до суду 05.03.20024 року за захистом своїх порушених прав працівниками патрульної поліції, та на момент звернення до суду оскаржувана постанова не була скасована.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що предметом позову у справі №686/6548/24 було скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1546467 від 28.02.2024 року, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою суду від 16.04.2024 року було закрито провадження по вказаній справі у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕНА №1546467 від 28.02.2024 року скасована рішенням начальника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції 08 квітня 2024 року.

Таким чином, провадження у справі було закрито з тих підстав, що відповідач самостійно скасував оскаржувану постанову після подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджується даними платіжної інструкції №0.0..1 від 05.03.2024 року.

Відтак, понесені ОСОБА_1 витрати у вигляді сплати судового збору присуджуються на його користь із відповідача.

Відповідно до ст.139 КАС України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу із суб`єкта владних повноважень, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 , ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 -5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Стороною позивача в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано Договір про надання правової допомоги №15/2024 від 05.03.2024 р., Розрахунок витрат про надання послуг за договором №15/2024 від 05.03.2024 р., Акт виконаних робіт від 27.03.2024 року, платіжну інструкцію №556221718 від 05.03.2024 року.

Таким чином, оплата позивачем послуг адвоката була здійснена у повному обсязі, що підтверджується даними платіжної інструкції №556221718 від 05.03.2024 року.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що заявлений розмір судових витрат на загальну суму 5 000 грн. є достатнім та співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, враховуючи також те, що позов було задоволено у повному обсязі.

З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрійчук Ірини Василівни про стягнення судових витрат з відповідача у справі №686/6548/24 та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області на користь позивача 605,60 грн. сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 140, 238 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрійчук Ірини Василівни про стягнення судових витрат з відповідача у справі №686/6548/24 задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (код ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Сергій Стефанишин