Справа № 199/7502/23
Суддя: АВРАМЕНКО А. М.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/7502/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі у виді витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 7500 гривень. Заява мотивована тим, що позивачем в тексті позову було вказано орієнтовну суму витрат на правничу допомогу та заявлено про подання доказів таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Оскільки рішення суду першої інстанції у справі оскаржувалось в суді апеляційної інстанції, позивач вирішив подати заяву про ухвалення додаткового рішення вже після розгляду справи апеляційним судом, а тому вважає, що строки для подання заяви про ухвалення додаткового рішення пропущені з поважних причин, просив їх поновити, також задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі. Як зазначає позивач, розмір та складові, а також факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу підтверджується долученими до цієї заяви доказами.

З огляду на положення ст.252 ч.3 КАС України виклик сторін та інших учасників справи у судове засідання задля вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим. За таких обставин, враховуючи порядок, у якому здійснювався розгляд адміністративної справи та ухвалення рішення по суті спору сторін, суд вважає також за можливе здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення (виклику) сторін і, відповідно, без фіксування технічними засобами у відповідності до ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а також матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала адміністративна справа №199/7502/23 (провадження №2-а/199/52/23) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відшкодування моральної шкоди.

04 грудня 2023 року за наслідками розгляду вищевказаної адміністративної справи Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по суті спору сторін, в якому, окрім іншого, вирішено питання про розподіл судових витрат про справі лише у вигляді судового збору, оскільки матеріали адміністративної справи на момент ухвалення рішення не містили жодних доказів щодо розміру, складових та факту понесення позивачем заявлених у тексті позові витрат на професійну правничу допомогу.

Як стверджує позивач у заяві про ухвалення додаткового судового рішення копію вищевказаного рішення суду він отримав 12 грудня 2023 року.

25 грудня 2023 року відповідачем подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а 30 січня 2024 року адміністративним апеляційним судом отримано з суду першої інстанції витребувані матеріали адміністративної справи для розгляду апеляційної скарги.

13 березня 2024 року адміністративним апеляційним судом прийнято постанову, якою залишено без змін рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по адміністративній справі №199/7502/23, після чого супровідним листом від 02 квітня 2024 року матеріали справи були спрямовані до суду першої інстанції.

18 березня 2024 року позивачем подано до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська дану заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яка вирішується, і лише до якої позивачем подано документи, якими він обґрунтовує розмір, складові та факт понесення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 ст.134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5-7 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Нормами ч.ч.3, 5 ст.143 КАС України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст.252 КАС України.

В свою чергу, положеннями ст.252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Положеннями ст.247 КАС України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини в контексті викладених вище норм процесуального законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, ґрунтуючи свою правову позицію на наступному. Так, за змістом наведених вище норм адміністративного процесуального закону необхідною умовою для розподілу судових витрат позивача у вигляді витрат на професійну правничу допомогу є не тільки зазначення їх орієнтовного розміру в тексті позову, а й подання доказів розміру, складових та факту понесення таких витрат. При цьому такі докази можуть бути подані як при поданні позову, в ході його розгляду до закінчення судових дебатів або ж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стосовно обставин правовідносин сторін у даній справі, то позивачем було як наведено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в тексті позову, такі і фактично викладено у позові заяву про намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу у зазначений п`ятиденний строк. Рішення суду позивач отримав 12 грудня 2023 року, а тому мав подати докази суду не пізніше 18 грудня 2023 року включно (навіть, якщо рахувати обчислення строку як бажає позивач з 13 грудня 2023 року). Однак такий строк позивачем дотримано не було. В якості поважної причини пропуску цього встановленого законом строку позивач посилається на апеляційний перегляд рішення суду за скаргою відповідача, внаслідок чого позивач вирішив зачекати результатів такого перегляду. Однак, апеляційна скарга відповідачем була подана лише 25 грудня 2023 року, а до суду апеляційної інстанції матеріали справи надійшли 30 січня 2024 року. Тобто позивач пропустив процесуальний строк для подання доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу ще навіть до настання тієї обставини, з якою пов`язує виникнення поважної причини для пропуску процесуального строку. Більш того, подання апеляційної скарги на рішення суду не може бути оцінено судом як поважна причина, оскільки сама по собі не перешкоджає можливості позивача дотриматись означеного п`ятиденного процесуального строку та подати до суду відповідні докази. За таких обставин суд не знаходить підстав для поновлення позивачу п`ятиденного процесуального строку для подання доказів витрат на професійну правничу допомогу, а останнє, в свою чергу, зумовлює відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст.121, 132, 134, 139, 143, 247, 248, 252, 256, 262, 272, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі №199/7502/23 (провадження №2-а/199/52/23) за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко