Справа № 420/7836/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7836/21
30 квітня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши заяву стягувача в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №420/7836/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням суду від 06.08.2021 року, яке набрало законної сили 08.09.2022 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо нездійснення розрахунку вислуги років в пільговому обчисленні при звільненні з військової служби ОСОБА_1 . Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 . обчислення вислуги років в календарному та пільговому обчисленні станом на час звільнення відповідно до наказу №134 від 27.06.2018 року.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не здійснення при звільненні з військової служби ОСОБА_1 розрахунку в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 з урахуванням правової оцінки, викладеної в рішенні суду, вирішити питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом в/ч НОМЕР_1 від 27.06.2018 року №134, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У решті позовних вимог відмовлено.

05.10.2022 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі.

03.04.2024 за вхід. №13454/24 до суду надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою суду від 11.04.2024 року заяву залишено без руху, надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків заяви та роз`яснено, що в іншому випадку заява буде повернута.

Згідно з ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Застосовуючи аналогію закону, суд вважав, що заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам КАС України, з огляду на наступне.

В обґрунтування заяви стягувачем зазначено, що він неодноразово звертався до боржника із заявами про виконання рішення суду, які не було розглянуто. Також його звернення проігноровано ІНФОРМАЦІЯ_1 у Збройних Силах України з проханням вжити заходів для забезпечення виконання рішення суду.

ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду досі не виконане, кошти йому не виплачені. Таким чином, внаслідок протиправної бездіяльності в/ч НОМЕР_1 порушується його основоположне право на оплату праці.

Вивчивши заяву представника позивача, суд дійшов до висновку, про наявність підстав для залишення вказаної заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язковість судових рішень встановлена також нормами статті 370 КАС, зокрема згідно з нормою частини першої цієї статті судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною другою статті 372 КАС судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 КАС).

Відповідно до частин першої, третьої статті 373 КАС виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленого законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, перелік яких визначено в цій статті, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №№1404-VIII).

Відповідно до положень частин першої, п`ятої статті 26 зазначеного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження.

Норми Закону №1404-VIII регулюють виконавче провадження, як завершальну стадію судового провадження, тільки в частині примусового виконання судового рішення.

В межах даної справи заявник просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Згідно з відомостями, що містяться в автоматизованій системі документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» 05.10.2022 року видано стягувачу виконавчий лист по справі.

Заявник не викладає обставин щодо звернення рішення суду до примусового виконання, чи знаходиться на даний час рішення суду на виконанні у відділі примусового виконання рішень, якщо так то які рішення виконавцем приймались.

Частиною 1 ст.382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, ст.382 КАС України надає суду право встановлювати судовий контроль, на відміну від вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зі ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також заявник зазначає, що він неодноразово звертався до боржника та ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних Силах України із заявами, які не було розглянуто.

Проте доказів на підтвердження таких обставин до заяви не долучено (разом із доказами отримання адресатами вказаних звернень).

Крім того заявником взагалі не надано жодного доказу на підтвердження не виконання рішення суду по цій справі (до заяви долучено лише доказ її направлення боржнику).

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Згідно з п.5 ч.5 ст.160, ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зазначає виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В ухвалі суду від 11.04.2024 роз`яснено заявнику, що у разі неотримання судом заяви та матеріалів на виконання даної ухвали суду з урахуванням встановлених нормативів та відсутності повідомлень про її виконання іншими засобами зв`язку, суд вирішить питання про повернення заяви у вказані строки.

Копія ухвали направлена на електронну адресу позивача, зазначену ним в заяві - 11.04.2024 року.

Станом на 30.04.2024 року заявником не усунуто недоліки. Будь-яких заяв, клопотань до суду не надійшло.

За правовими висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 20.01.2023 року по справі №465/6147/18 якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

В подальшому вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 13.04.2023 у справі №947/26777/19 та від 28.06.2023 у справі №757/48467/21.

Отже, заявник, вказуючи в заяві адресу електронної пошти як засіб зв`язку з ним, не усунув недоліки поданої заяви, в тому числі не надав доказів на підтвердження того, що рішення суду не виконано боржником.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч.5,6,8 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене та застосовуючи аналогію закону, суд вважає, що заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення підлягає поверненню заявнику, який не позбавлений права повторного звернення до суду із вказаною заявою.

Керуючись ст.169 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в порядку ст.382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. ст. 293-295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва