Справа № 560/1384/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1384/24
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області які виразилися у відмові ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу період роботи в ТОВ "Поділля" с. Браїлівка, Кам`янець-Подільського району (до реорганізації Новоушицького району) Хмельницької області з 28.03.2000 по 22.04.2005 року, відповідно до наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи, та здійснити перерахунок пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 28.03.2000 по 22.04.2005 року в ТОВ "Поділля" с. Браїлівка, Кам`янець-Подільського району (до реорганізації Новоушицького району) Хмельницької області відповідно до наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи та здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням зарахованого стажу з 01 серпня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до страхового стажу позивача протиправно не зараховано період з 28.03.2000 по 22.04.2005.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії. Вважає, що позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.02.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 витребувано повторно в відповідача докази.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін та про залишення позову без розгляду відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 09.03.2011 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з відомостями трудової книжки колгоспника позивач з 28.03.2000 по 22.04.2005 працював в товаристві з обмеженою відповідальністю "Поділля".

За змістом витягу ТОВ "Поділля" с. Браїлівка (наданим Новоушицьким трудовим архівом 27.07.2020 за №814), відповідно до наказу №6 прийнято на роботу в товариство громадян, які в зв`язку з реорганізацією КСП виведені з нього, з зазначенням професії згідно поданих заяв, а згідно з наказом №236 від 22.04.2005 позивача 22.04.2005 звільнено з роботи.

Відповідно до довідки від 27.07.2020 №252, виданої Новоушицьким трудовим архівом, згідно пункту 1.8 статуту КСП "Поділля" с. Браїлівка Новоушицького району Хмельницької області, підприємство є правонаступником колгоспу "Поділля" с. Браїлівка Новоушицького району. КСП "Поділля" 01.02.2000 реорганізовано в ТОВ "Поділля" с. Браїлівка.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 16.11.2023, в якій, зокрема, просив зарахувати до страхового стажу період роботи в ТОВ "Поділля" с. Браїлівка відповідно до наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи.

Листом від 06.12.2023 №17871-17258/П-03/8-2200/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що немає підстав для задоволення його заяви, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 28.03.2000 по 22.04.2005 відсутні відомості про нараховану заробітну плату.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Як встановив суд, у трудовій книжці колгоспника містяться відомості про те, що позивач у період з 28.03.2000 по 22.04.2005 працював в товаристві з обмеженою відповідальністю "Поділля". Цей період є неперервним.

Згідно з статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Водночас, відповідач не довів, що позивач без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Також в трудовій книжці колгоспника позивача містяться відомості про встановлений мінімум трудоднів, кількість пророблених людино-днів (який, переважно, з урахуванням відпрацювання в 2005 році менше, ніж 4 місяці, перевищує встановлений мінімум,), а саме, в період з 2000 року по 2005 рік встановлений мінімум трудоднів - 160, а кількість пророблених людино-днів у 2000 році - 205, у 2001 році - 205, у 2002 році - 191, у 2003 році - 207, у 2004 році - 294, у 2005 році - 73. Також містяться відомості про нараховані суми грошей, а саме: у 2000 році - 405,42 грн, у 2001 році - 430,98 грн, у 2002 році - 639,83 грн, у 2003 році - 985,48 грн, у 2004 році - 2457,92 грн, у 2005 - 623,03 грн. Зазначеним також заперечуються доводи відповідача по відсутність відомостей про заробітну плату позивача в спірний період.

Суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Твердження відповідача про відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 28.03.2000 по 22.04.2005 відомостей про нараховану заробітну плату, суд вважає безпідставними, оскільки обставини, які слід встановити у цій справі, значно віддалені у часі, а також відсутня вина позивача внаслідок того, що обов`язок належного оформлення підтверджуючих стаж документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

При цьому відповідач не надав суду жодних доказів, що відомості, які містяться в трудовій книжці колгоспника позивача, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку трудова книжка колгоспника позивача недійсною також не визнавалась.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача в період з 28.03.2000 по 22.04.2005, суд дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до страхового стажу роботи позивача період роботи з 28.03.2000 по 22.04.2005. Як наслідок, слід зобов`язати відповідача зараухвати до страхового стажу позивача період з 28.03.2000 по 22.04.2005.

Враховуючи не подання позивачем нових документів, а також строку звернення до суду, пенсія позивачу має бути перерахована з 01.08.2023.

Щодо доводів відповідача про те, позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсії визначені законодавством.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у перерахунку пенсії, визначені законодавством. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен перерахувати пенсію. У цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 28.03.2000 по 22.04.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 28.03.2000 по 22.04.2005 та здійснити перерахунок пенсії з 01.08.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк