Справа № 158/768/24
Суддя: Сіліч Ю. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/768/24
Провадження № 2-а/0158/19/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,
представників позивача Давидюка О.В., Боярчука П.А.,
представника відповідача Зирянова О.Ю.,
В С Т А Н О В И В
Зазначає, що підставою для притягнення його до відповідальності за порушення митних правил є інформація митних органів Республіки Польща від 24.10.2023 року № 0201-IGM.542.981.2023.5. Однак вказаний доказ не відповідає вимогам ст. 74 КАС України, оскільки митним органом не здійснено його перекладу.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.03.2024 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
18.03.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають її необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки вина ОСОБА_1 у порушенні вимог ч. 1 ст. 471 МК України підтверджена належними та допустими доказами, останній був належним чином повідомлений про розгляд справи; ОСОБА_1 правомірно притягну то відповідальності, а тому в задоволенні позову просять відмовити.
В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити.
Представник відповідача Зирянов О.Ю., посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просив у задоволені позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
В силу ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З вищевказаною постанови вбачається, що 11.09.2023 року близько 01 год. 24 хв., через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці було здійснено пропуск автомобіля марки «IVECO», VIN НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , з причепом VIN НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 в напрямку «виїзд з України», смугою руху «червоний коридор», без пасажирів (а.с.14).
Відповідно до листа Держмит служби № 26/26-04/7.4/2934 від 10.11.2023 року, від митних органів Республіки Польща отримано відповідь № 0201-IGM.542.981.2023.5 від 24.10.2023 року, в якому повідомлено, що 11.09.2023 року в пункті пропуску «Медика» в напрямку «в`їзд» в Республіку Польщу, у гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , який подорожував транспортним засобом марки «IVECO», р.н. НОМЕР_2 , з причепом р.н. НОМЕР_4 , під час детального огляду були виявлені валютні кошти, а саме 1330 євро, 150 доларів США, 1800 злотих РП. ОСОБА_4 визнав свою вину і отримав штраф у розмірі 5000 злотих РП. У наданому 11.09.2023 року поясненні ОСОБА_4 вказав, що кошти були його власністю доходом від роботи, а перевозив їх з метою придбання автомобілів у Німеччині. (а.с. 29-31).
Згідно ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Тобто, Митним кодексом України визначено, що порушення митних правил є правопорушення, яке вчинено як умисно так і з необережності.
Згідно ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до ч.1 ст. 471 МК України недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.
Таким чином, з суб`єктивної сторони правопорушення, що полягає в недекларуванні товарів, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.
При цьому, відповідно до ст. 366 Митного кодексу України двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.
Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється самим позивачем, останній проходив митний контроль через "червоний коридор", який призначений для переміщення товарів, що підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню та митному оформленню.
Згідно з частиною третьою статті 197 Митного кодексу України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про валюту і валютні операції".
Згідно ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 3 статті 8 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VI1I «Про валюту і валютні операції» визначено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.
Таким чином, фізичні особи, незалежно від статусу резидент/нерезидент, як при в`їзді, так і при виїзді з України, зобов`язані задекларувати валюту та банківські метали, які сумарно перевищують еквівалент 10 тис. євро.
Згідно пункту 18 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.
Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинив недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.
Що стосується доводів позивача щодо недопустимості доказу повідомлення митних органів Республіки Польща № 0201-IGM.542.981.2023.5 від 24.10.2023 року, суд зазначає наступне.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є, в тому числі, офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
Відповідно до ч. 1 ст. 567 МК України, взаємодія митних органів України з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил здійснюється в порядку, передбаченому міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.
18.12.1995 року між Урядом України і Урядом Республіки Польща, підписано Угоду «Про співробітництво і взаємодопомогу у митних справах».
Пунктом 1 ст. 2 вказаної Угоди встановлено, що Митні органи будуть надавати допомогу один одному у спосіб і за умов, передбачених цією Угодою, з метою забезпечення вірного застосування митного законодавства шляхом взаємодопомоги у сфері запобігання, виявлення та розслідування порушень митного законодавства.
Статтею 3 цієї ж Угоди установлено, що митні органи з власної ініціативи або на запит будуть надавати один одному всю доступну інформацію стосовно осіб, товарів, транспортних засобів, про які відомо або які підозрюються в тому, що вони використовуються або можуть бути використані у ході порушення митного законодавства іншої Договірної Сторони.
Митні органи, що отримали запит про допомогу, подають документи, інформацію та інші відомості державною мовою у супроводі перекладу на мову, прийнятну для митного органу, що звернувся із запитом.
Стосовно доводів позивача щодо неналежної перевірки працівниками митного органу достовірності відображених відомостей під час користування смугою «червоний коридор» перед в`їздом в Республіку Польща, суд зазначає, що неналежне виконання посадовими особами делегованих їм повноважень не може бути правовою підставою для звільнення позивача від відповідальності, оскільки зібраними у справі доказами підтверджуються обставини щодо яких позивача притягнуто до відповідальності.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись ст. ст. 2, 5, 8-10, 77, 94, 241-246, 250, 255 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ківерцівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , адреса: вул. Івана Франка, 44, м. Луцьк Волинської області.

Представник позивача: Боярчук Петро Анатолійович, адреса: вул. Стефаника, 8, м. Луцьк Волинської області.

Відповідач: Львівська митниця Державної митної служби, адреса: вул. Костюшка, 1, м. Львів.

Представник відповідача: Зирянов Олег Юрійович, адреса: Костюшка, 1, м. Львів.

Повний текст рішення складений 29 квітня 2024 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч