Справа № 380/13093/22
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 квітня 2024 року

м. Київ

справа №380/13093/22

адміністративне провадження № К/990/16062/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Єзерова А.А., Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Райзманом Олександром Яковичем на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №380/13093/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №16455/3-1300-21 від 11.07.2022 про відмову в перерахунку та поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 ,

- зобов`язати відновити їй виплату пенсії за віком з 11.07.2022, починаючи з 01.11.2009 з одночасним перерахунком та індексацією на загальних підставах, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058), з урахуванням пенсійної реформи України та змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючій пенсіонерці та дитині війни, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, які перебувають у пенсійній справі, не нижчій за мінімальну пенсію у розмірі мінімуму для осіб, які втратили працездатність, компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 01.11.2009 по день фактичної виплати заборгованості з пенсії, одним платежем, на визначений позивачем банківський рахунок, згідно із заявою, поданою її представником за довіреністю,

- відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення одним платежем усієї суми боргу, починаючи з 01.11.2009 по день фактичної виплати та зобов`язати відповідача у 14-денний строк подати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Львівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 04.11.2022 позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 11.07.2022 №16455/З-1300-21 про відмову у поновленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком із 01.11.2009.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

За результатом апеляційного перегляду справи, Восьмий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 16.02.2023 змінив вказане вище рішення, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження:79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) виплату пенсії за віком з 01 листопада 2009 року, з компенсацією втрати частини доходів».

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 по справі №380/13093/22 - залишив без змін.

Згодом, суд першої інстанції своєю ухвалою від 06.11.2023 зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 з урахуванням змін, внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023.

На виконання цієї ухвали, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 27.02.2024 подало звіт та доповнення до звіту про виконання рішення суду.

Львівський окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 29.02.2024 прийняв вказаний звіт та ухвалив вважати рішення від 04.11.2022 виконаним у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним вище судовим рішенням, позивач оскаржив його, шляхом подання апеляційної скарги, у якій, серед іншого, заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заявлене клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовувалось тим, що на момент прийняття звіту, позивач був введений в оману судом і не мав підстав для апеляційного оскарження ухвали суду. Позивач невідкладно вжив заходів для роз`яснення становища, що склалося у справі. З метою перевірки обґрунтованості розрахунку розміру компенсації втрати частини доходів у сумі 149416,15 грн, позивач негайно 02.03.2024 подав відповідачу в особистому кабінеті на Веб-порталі Пенсійного фонду України заяву про надання такого розрахунку і він був отриманий позивачем лише 18.03.2024. Таким чином лише 18.03.2024 апелянтові стало відомо, що фактично відповідачем не проведено належним порядком нарахування компенсації втрати частини доходів за затримку виплати пенсії позивачу за період з 01.11.2009 по 30.04.2023, нарахована сума компенсації набагато нижча від її належного розміру. До зазначеної дати апелянт не знав і не мав можливості дізнатися про порушення його права, шляхом невірного розрахунку розміру компенсації втрати доходів, і, як наслідок, необхідності та можливості оскарження ухвали суду першої інстанції від 29.02.2024 у апеляційному порядку.

Після отримання 18.03.2024 зазначеної вище інформації від відповідача позивач 19.03.2024 звернувся до суду першої інстанції з новою заявою про встановлення судового контролю, яка 22.03.2024 була залишена без задоволення, як подана повторно. Того ж дня позивачем було подано апеляційну скаргу.

Восьмий апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 10.04.2024 визнав неповажними вказані у клопотанні причини пропуску строку звернення із апеляційною скаргою та залишив без руху апеляційну скаргу для надання позивачу можливості усунути її недоліки протягом десятиденного строку шляхом подання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.

На виконання ухвали суду, від позивача надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування вимог якої, позивач повторно навів аргументи, викладені у попередньому клопотанні.

Втім, Другий апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою від 22.04.2024 визнав неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, відмовив у задоволенні клопотання про поновлення такого строку та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний Суд» 24.04.2024 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана адвокатом Райзманом Олександром Яковичем, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

У касаційній скарзі позивач повторно навів наведені вище аргументи, зазначаючи, що не знав і не мав можливості дізнатися про порушення його права, шляхом невірного розрахунку розміру компенсації втрати доходів, і, як наслідок, необхідності та можливості оскарження ухвали суду першої інстанції від 29.02.2024 у апеляційному порядку.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 2 статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, копію ухвали Львівського окружного адміністративного суду про прийняття звіту, постановленої 29.02.2024, скаржник отримав 01.03.2024, а апеляційну скаргу на вказану ухвалу подав 22.03.2024

Згідно зі статтею 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина 6 статті 121 КАС України).

З огляду на наведене можна дійти висновку, що позаяк датою вручення позивачу рішення суду першої інстанції є 01.03.2024, а тому кінцевий строк п`ятнадцятиденного строку апеляційного оскарження (з врахуванням наведених вище процесуальних норм) сплинув 18.03.2024.

Втім апеляційна скарга подана позивачем лише 22.03.2024, тобто, поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Згідно із частиною 3 статті 298 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Приписами статті 44 КАС України встановлено, зокрема, обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відтак, процесуальним законом чітко закріплено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Позивач, отримавши 01.03.2024 копію ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024, подав апеляційну скаргу 22.09.2023, тобто поза встановленим процесуальним строком (який сплинув 18.09.2023), при цьому наведені ним причини пропуску такого строку, обґрунтовано визнані судом апеляційної інстанції неповажними.

Зокрема, суд апеляційної інстанції встановив, що 28.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2022, разом із звітом було подано копію розпорядження від 20.03.2023, за період з 01.11.2009 по 01.03.2023. Також відповідач 29.02.2024 подав доповнення до звіту про виконання рішення суду, зокрема долучив розрахунок нарахованої суми компенсації.

З наведеного вбачається, що при постановленні ухвали від 29.02.2024 про прийняття звіту, суд першої інстанції, серед іншого, врахував поданий відповідачем розрахунок суми нарахованої компенсації. Однак позивач, жодних дій для перевірки обґрунтованості такого розрахунку під час прийняття звіту не вчиняв.

Таким чином, аргументи, зазначені скаржником в обґрунтування касаційної скарги Верховний Суд не бере до уваги, позаяк такі є абстрактними, узагальненими та такими, що не містять ознак наявності перепони у вчиненні процесуальної дії протягом визначеного законодавством строку.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується і суд касаційної інстанції, про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.

Положенням пункту 4 частини 4 статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування пункту 4 частини 4 статті 298 КАС України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Райзманом Олександром Яковичем на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 у справі №380/13093/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіВ.М. Шарапа А.А. Єзеров Я.О. Берназюк