Справа № 380/17359/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/17359/23 пров. № А/857/24601/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року (суддя- Кухар Н.А., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/17359/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2023 №47 (по особовому складу); визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №761 від 13.06.2023 року «Про прийом посади командира 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з О та ОВДР №64) 2-го стрілецького батальйону (з О та ОВДО)»; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 призначити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, яка відповідає штатно посадовій категорії та тарифному розряду, який він мав на попередній посаді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених у ній підстав, вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуваним наказом позивача переведено на нижчу посаду. Позивач вважає такий наказ протиправним з підстав того, що відповідно до п. 96 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 року №1153/2008, не допускається переміщення на нижчі посади без згоди військовослужбовців з мотивів, пов`язаних із вагітністю, наявністю у них дітей віком до трьох років (до шести років ) або у зв`язку з тим, що вони є одинокими матерями (батьками) та мають дітей віком до чотирнадцяти років чи дітей інвалідів. Позивач та ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , 2010 року народження, який визнаний дитиною з інвалідністю. Зазначає, що, розглядаючи справу в суді першої інстанції суд не звернув увагу на невідповідності спірного наказу критеріям обгрунтованості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, однак позивача було призначено на нижчу посаду без зазначення конкретної підстави, передбаченої и.82 Положення та за відсутності належних та допустимих доказів, на яких грунтуються висновки наказу, тобто відповідачем не дотримано необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод га інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване не рішення.

Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно довідки Військово-лікарської комісії №214 від 26.12.2022 року ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби. Протипоказана служба із значними психоемоційними навантаженнями; рекомендована корекція харчування.

У зв`язку із проведенням у військовій частині НОМЕР_1 організаційно-штатних заходів (наказ КНГУ від 08.05.2023 року № 339 дек ) та на підставі висновку військово-лікарської комісії, згідно якого майор ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби та йому протипоказана служба із значним психоемоційним навантаженням, рекомендована корекція харчування (довідка ВЛК від 26.12.2022 року № 214) , керуючись п. 3 ст. 82, ст. 90, абз. 2 ст. 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, військовою частиною НОМЕР_1 направлено телеграму до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вирішення питання щодо призначення майора ОСОБА_1 на відповідну посаду.

В подальшому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.05.2023 року №47 (по особовому складу) «Про призначення майора ОСОБА_1 (Г-0034220) - командиром 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з О та ОВДО № 65) НОМЕР_3 стрілецького батальйону (з О та ОВДО) військової частини НОМЕР_1 » та наказом Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №761 від 13.06.2023 року «Про прийом посади командира 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з О та ОВДО № 65) 2-го стрілецького батальйону (з О та ОВДО)», позивача призначено на нижчу посаду.

Позивач вважаючи винесення наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2023 №47 (по особовому складу) та наказу командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №761 від 13.06.2023 року «Про прийом посади командира 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з О та ОВДР №64) 2-го стрілецького батальйону (з О та ОВДО)» протиправними, звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 5:30 год. 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. В подальшому Указами Президента України неодноразову продовжувався військовий стан, який діє станом на даний час.

Згідно ч.ч.1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008. (далі по тексту - Положення №1153/2008, або Положення).

Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Пунктом 12 Положення № 1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Розділом IV Положення № 1153/2008 врегульовано порядок призначення на посади та звільнення з посад.

Положенням № 1153/2008 визначено види посад та вимоги при призначенні на посаду, зокрема, такі види посад, як: вищі, рівнозначні та нижчі посади (п.82).

Згідно підпункту 1 пункту 81 Положення № 1153/2008 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, підпунктом 3 пункту 82 Положення № 1153/2008 визначено підстави за яких військовослужбовця може бути призначено на нижчі посади, а саме:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;

за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;

у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Згідно підпункту 6 пункту 82 Положення № 1153/2008 призначення військовослужбовців на посади здійснюється у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Також, абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 вказано, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Пунктом 112 цього Положення встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуваний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 22.05.2023 №47 прийнятий відповідно до пунктів 82, 90, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на п. 96 Положення відповідно до якого не допускається переміщення на нижчі посади без згоди військовослужбовців з мотивів, пов`язаних із вагітністю, наявністю у них дітей віком до трьох років (до шести років - за медичними показниками), або у зв`язку з тим, що вони є одинокими матерями (батьками) та мають дітей віком до чотирнадцяти років чи дітей-інвалідів.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 є одиноким батьком, який виховує дитину до чотирнадцяти років або дитину-інваліда.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції з рапорту начальника відділення кадрів Військової частини НОМЕР_1 , в особовій справі майора ОСОБА_1 відсутні відомості про наявність у нього дитини з інвалідністю до 18 років.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що переміщення майора ОСОБА_1 з посади командира 1-ї стрілецької роти (з охорону об`єкту №58) 1-го стрілецького батальйону (з охорони та оборони об`єктів державного значення) ВЧ НОМЕР_1 , командиром 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) ВЧ НОМЕР_1 проведено відповідно до норм чинного законодавства України.

За таких обставин, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2023 №47 (по особовому складу) прийнято відповідачем правомірно, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України, а відтак судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволенні позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі № 380/17359/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга