Справа № 200/4123/23
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

29 квітня 2024 року Справа №200/4123/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі №200/4123/23, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 адміністративний позов задоволено та визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.12.2022 із застосуванням щомісячної індексації-різниці в розмірі 4109,85 грн. відповідно до абз.4, 6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078.; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4109,85 грн. за період з 01.03.2018 по 30.12.2022 відповідно до абз.4, 6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі № 200/4123/23 без змін.

15.02.2024 від представника позивача до суду надійшла заява, у якій просить:

Поновити позивачу строк на звернення з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі № 200/4123/23.

Витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію щодо розміру індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.12.2022 із застосуванням щомісячної індексації-різниці в розмірі 4109,85 грн. та перевірити її обґрунтованість.

Прийняти до провадження та вирішити в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ІНФОРМАЦІЯ_2 по справі №200/4123/23 в порядку ст. 383 КАС України.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невиконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі № 200/4123/23.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до Донецького окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду звіт про виконання рішення суду від 23.10.2023 у справі № 200/4123/23.

В обґрунтування заяви зазначено, що 11.03.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено заяву від 09.03.2024 щодо надання розгорнутої з розбивкою по місяцях довідки-розрахунку коштів, що належить до виплати у відповідності до вищезазначеного рішення суду. У відповідь на вищезазначену заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відповідь від 19.03.2024 №09/02/204, у якій зазначено, що у Відповідача немає законних підстав нараховувати та виплачувати середній заробіток за час затримки розрахунку індексації грошового забезпечення. Представник позивача вважає, що відповідач посилаючись на незрозумілі підстави, свідомо ухиляється від виконання рішення суду, що набрало законної сили.

До заяви про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі №200/4123/23, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду було долучено:

Заяву позивача від 09.03.2024 в якій було запропоновано відповідачу добровільно виконати зобов`язальну частину рішення суду від 23.10.2023 у справі 200/4123/23, де між іншим просив виплати компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови КМУ від 21.02.2001 №159 про порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. А також просив відповідача надати розгорнуту з розбивкою по місяцям довідку розрахунок коштів, що належать до виплати.

У відповідь на вищезазначену заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 надано наступну відповідь від 19.03.2024 №09/02/204 у який повідомив, щодо стосовно нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків нарахування індексації за період з 01.03.2018 по 30.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступне. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а/15 норми, що передбачені законодавством про працю її оплати і порядок вирішення спорів не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ). Вказано, що не має законних підстав нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку індексації грошового забезпечення.

27.03.2024 старшим державним виконавцем Безручко В.С. Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №74563029.

Ухвалою суду від 17.04.2024 призначено розгляд заяви представника позивача від 15.02.2024 та яка подана в порядку ст. 382 КАС України на 29.04.2024 о 14 год 00 хв в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду (Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Добровольського 1).

Сторони до судового засідання не з`явились. Представник позивача просив розглянути заяву про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі №200/4123/23, встановлення судового контролю за виконанням рішення у письмовому провадженні.

Надаючи оцінку поданій представником позивача в порядку ст.383 КАС заяві, суд виходить із наступного.

Ст.129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Відтак, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Суд зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

В контексті розуміння вимог чинного законодавства протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, про що зазначив у постанові від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17 Верховний суд України, роз`яснивши при цьому, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на вищевикладене, суд вказує на те, що бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі №200/4123/23, судом зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4109,85 грн. за період з 01.03.2018 по 30.12.2022 відповідно до абз.4, 6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.

27.03.2024 старшим державним виконавцем Безручко В.С. Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №74563029 щодо вищевказаного зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4109,85 грн. за період з 01.03.2018 по 30.12.2022 відповідно до абз.4, 6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.

У заяві від 09.03.2024 позивач запропоновав відповідачу добровільно виконати зобов`язальну частину рішення суду від 23.10.2023 у справі 200/4123/23, крім того просив виплати компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови КМУ від 21.02.2001 №159 про порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. А також просив відповідача надати розгорнуту з розбивкою по місяцям довідку розрахунок коштів, що належать до виплати.

Суд звертає увагу, що предметом судового розгляду в межах заявлених позовних вимог у справі №200/4123/23 була бездіяльність відповідача стосовно нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2022 із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 № 1078.

Судом у межах справи №200/4123/23 не досліджувалось питання застосування Закону України «Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови КМУ від 21.02.2001 №159 про порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, та обставини здійснення виплати позивачу компенсації втрати частини доходів на виконання рішення суду у справі №200/4123/23 не входили до предмета доказування у цій справі та виникли після ухвалення судом рішення від 23.10.2023.

Таким чином, в разі незгоди з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо здійснення виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, позивач має право звернутись до суду із позовною заявою про оскарження цього рішення, або дій відповідача у загальному порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні заяви про встановлення судового контролю, суд зазначає таке.

Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст.129). Суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.1291 Основного Закону України).

Ст.372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах. Рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений ст. 382 КАС України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Закріплені у ст. 382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Необхідність встановлення судового контролю у даній справі представника позивача, обґрунтовує тим, що 11.03.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено заяву від 09.03.2024 щодо надання розгорнутої з розбивкою по місяцях довідки-розрахунку коштів, що належить до виплати у відповідності до вищезазначеного рішення суду. У відповідь на вищезазначену заяву ІНФОРМАЦІЯ_4 надано відповідь від 19.03.2024 №09/02/204, в якій зазначено, що у Відповідача немає законних підстав нараховувати та виплачувати середній заробіток за час затримки розрахунку індексації грошового забезпечення. Представник позивача вважає, що відповідач посилаючись на незрозумілі підстави, свідомо ухиляється від виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Між тим, суд акцентує увагу заявника на тому, що рішенням суду від 23.10.2023 не встановлювався обов`язок для відповідача надання розгорнутої з розбивкою по місяцях довідки-розрахунку коштів, що належить до виплати у відповідності до вищезазначеного рішення суду та нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку індексації грошового забезпечення.

Суд вказує, що рішення суду не може бути абсолютним у правовідносинах які є триваючими та схильними до змін у зв`язку з модифікацією національного законодавства та інших чинників, тобто рішення суду не може регулювати відносини, які виникають у майбутньому під час реалізацією особою своїх прав.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення №200/4123/23 є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду від 23.10.2023 залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Таких підстав судом в рамках розгляду даної справи не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування ст.382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю слід відмовити.

На підставі аналізу ст.3, 8, ч.1 та 2 ст.55, ч.1 та 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» .

Серед іншого, вирішуючи питання щодо можливості становлення судового контролю слід враховувати особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зі ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви позивача 27.03.2024 старшим державним виконавцем Безручко В.С. Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №74563029.

Враховуючи, що на даний час триває примусове виконання рішення суду, а державний виконавець має встановлені законом повноваження щодо впливу на боржника (накладення штрафу, постановлення питання про притягнення до кримінальної відповідальності), суд не знаходить підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду за заявою позивача в порядку ст. 382 КАС України.

Крім того суд зазначає, що Закон України "Про виконавче провадження" визначає процедуру виконання рішення немайнового характеру, яка за своїм змістом є подібною до судового контролю, про встановлення якого поданий цей позов. При цьому процедури у разі невиконання рішення, визначені в ст.63 зазначеного Закону та в ст.382 КАС України, є тотожними.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 383 КАС України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у справі №200/4123/23 та встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст.18, ч.7-8 ст.44 та ст.297 КАС України.

Суддя І.В. Шинкарьова