Справа № 160/5508/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2024 рокуСправа №160/5508/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 р. у справі № 1-5/2018 (764/15).
Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії мала всі підстави для призначення пенсії.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем надіслано до суду відзиви на позовну заяву, які долучено до матеріалів справи.
До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1989 року по 30.08.1991 року згідно атестату від 02.09.1991 року № 18, оскільки прізвище в атестаті не співпадає з прізвищем, вказаним у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.
Також, заперечуючи проти позову, відповідач наполягає на застосуванні до спірних відносин статті 114 Закону № 1058-ІV.
Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
29.03.2024 року позивачем надіслано до суду відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи.
Позивач звертає увагу, що в довідці зазначено характер робіт, тому періоди роботи з 25.05.2000 року по 31.08.2016 року, які вказані у довідці, підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.
Позивач наголошує, що нею були подані всі можливі та необхідні докази, якими беззаперечно та достовірно підтверджується зайнятість протягом повного робочого дня в металургії за Списком № 2 терміном більше 10 років.
Тому позивач просить позовні вимоги задовольнити.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.
Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.02.2024 року № 44 відмовлено у призначенні пенсії.

Вік заявниці на дату звернення становить 50 років.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 32 роки 1 місяць 9 днів, стаж роботи за Списком № 2 відсутній.

До страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1989 року по 30.08.191 року згідно атестату від 02.09.1991 року № 18, оскільки прізвище в атестаті не співпадає з прізвищем, вказаним у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 25.05.2000 року по 31.08.2016 року згідно довідки від 13.11.2023 року № 1451-1882, оскільки в довідці не зазначено характер виконуваних робіт та наявна розбіжність у примітках щодо професії, а саме: у період з 02.07.2015 року по 10.01.2022 року працює в якості водія навантажувача, в цей час з 31.07.20215 року по 19.08.2015 року, з 07.05.2016 року по 18.05.2016 року працює в якості машиніста крана металургійного виробництва. Довідка потребує перевірки щодо обґрунтованості видачі.

Таким чином, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу та недосягненням віку 55 років для призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач, вважаючи вищезазначене рішення пенсійного органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулася до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 р.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною першою статті 24 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Наведені норми Закону почали застосовуватись з 01.10.2017 р.

Разом з цим, суд зазначає, що пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

02.03.2015 р. був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII (далі - Закон №213-VIII, набрав чинності 01.04.2015), яким пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, з 01.10.2017 р. правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома Законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України від 02.03.2015 р. №213-VIII та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2148-VIII.

Правила вказаних законів є ідентичними.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 р. №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII».

Пунктом 1 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

За змістом пункту 2 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: п. б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

Отже, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Такий спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII визначив Конституційний Суд у Рішенні №1-р/2020.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, з дати набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України (23.01.2020) в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

При цьому, положення зазначених законів містять різні правила призначення пенсії за Списком №2 щодо параметру вікового цензу, розбіжність у величині показника вікового цензу для призначення пенсії, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, та 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача у спірних правовідносинах є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

За вказаних обставин, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII з урахуванням Рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію у їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У межах спірних правовідносинах питання полягає у правомірності прийняття відповідачем-1 рішення від 13.02.2024 року №44 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відмова у призначені пенсії обґрунтована, зокрема, відсутністю на час звернення за призначенням пенсії необхідного віку, встановленого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Водночас, на час звернення позивача із заявою про призначенням пенсії 05.02.2024 року вона досягла 50-річного віку.

Тобто, на час звернення за призначенням пенсії (05.02.2024 р.) позивач досягла необхідного віку, мала необхідний страховий і пільговий стаж, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 є обов`язковими необхідними умовами для призначення на пільгових умовах пенсії за віком за Списком №2, тому суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з підстав недосягнення нею 55 років, відповідач діяв протиправно.

Щодо не зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, суд зазначає наступне.

Спірним у цій справі є питання наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №2.

Так, частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, виходячи з наведених вище законодавчих актів, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.

Як вже було встановлено судом, позивачу не зараховано періоди роботи згідно довідки від 13.11.2023 року № 1451-1882 з 25.05.2000 року по 31.08.2016 року, оскільки в довідці не зазначено характер виконуваних робіт та наявна розбіжність у примітках щодо професії, а саме: у період з 02.07.2015 року по 10.01.2022 року працює в якості водія навантажувача, в цей час з 31.07.20215 року по 19.08.2015 року, з 07.05.2016 року по 18.05.2016 року працює в якості машиніста крана металургійного виробництва. Довідка потребує перевірки щодо обґрунтованості видачі.

До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1989 року по 30.08.1991 року згідно атестату від 02.09.1991 року № 18, оскільки прізвище в атестаті не співпадає з прізвищем, вказаним у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 04.09.1991 року, серед іншого, містяться такі записи про роботу позивача:

Криворізький державний гірничо-збагачувальний комбінат «Криворіжсталь» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»):

25.05.2000 року - прийнята в копровий цех машиністом крану металургійного виробництва з розряду;

04.06.2022 року - присвоєно 4 розряд машиніста крану металургійного виробництва в копровому цеху;

02.07.2015 року - переведена в копровому цеху водієм навантажувача 6 розряду, ремонт і обслуговування обладнання цеху, механослужба, дільниця № 2, пакетир - прес Б-1642 и БА 1642.

01.06.2015 року - за рахунок чисельності піддільниці «Пакетир-пресБ-1642 и БА-1642 «Дільниця 2» копрового цеху створено піддільницю «Пакетир-пресБ-1642 и БА-1642» (дільниця № 2) (механослужба) дільниці «Ремонт і обслуговування обладнання цеху «цього структурного підрозділу».

Крім того, згідно довідки від 13.11.2023 року № 1451-1882 позивач повний робочий день працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», копровий цех, виробництво сталі, зокрема:

з 25.05.2000 р. по 15.01.2003 р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 2040200а-13792; згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №є 162

з 16.01.2003р. по 10.08.2012р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 21.08.2012р. по 21.01.2013р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №є 36;

з 23.01.2013р. по 02.02.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ ІІ, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №є 36;

з 19.02.2014р. по 23.07.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №є 36;

з 11.08.2014р. по 21.09.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 23.09.2014р. по 25.09.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 27.09.2014р. по 29.09.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ ІІІ, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі списками затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 01.10.2014 р. по 07.10.2014 р. - машиніст клана металургійного виробництва, що передбачено список №є 2, розділ ІІІ, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі списками затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 09.10.2014р. по 15.10.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 17.10.2014р. по 19.10.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 21.10.2014р. по 23.10.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список Nє 2, розділ І, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 25.10.2014р. по 27.10.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 29.10.2014р. по 04.11.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список Nє 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 06.11.2014р. по 12.11.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 14.11.2014р. по 16.11.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36

з 18.11.2014р. по 20.11.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 22.11.2014р. по 24.11.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 26.11.2014р. по 02.12.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 04.12.2014р. по 10.12.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 12.12.2014р. по 14.12.2014р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список Nє 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №є 36;

з 16.12.2014р. по 03.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 06.01.2015р. по 07.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №є 36;

з 10.01.2015р. по 11.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №є 36;

з 14.01.2015р. по 15.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. Nє 36;

з 18.01.2015р. по 19.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 22.01.2015р. по 23.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список Nє 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 26.01.2015р. по 27.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список Nє 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 30.01.2015р. по 31.01.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список Nє 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 03.02.2015р. по 04.02.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 07.02.2015р. по 08.02.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 11.02.2015р. по 12.02.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 15.02.2015р. по 16.02.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список Nє 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 19.02.2015р. по 20.02.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ І, підрозділ 2а, позиція 3. 2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 23.02.2015р. по 24.02.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 27.02.2015р. по 28.02.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р.№є 36;

з 03.03.2015р. по 04.03.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №є 36;

з 06.03.2015р. по 20.04.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 22.04.2015р. по 01.07.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 31.07.2015р. по 19.08.2015р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36;

з 07.05.2016р. по 18.05.2016р. - машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено: список №є 2, розділ III, підрозділ 2а, позиція 3.2а, згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №є 36.

Зазначено, що у період роботи з 02.07.2015 року по 10.01.2022 року значиться за трудовою книжкою у копровому цеху водієм навантажувача, а у період роботи з 31.07.2015 року по 19.08.2015 року, з 07.05.2016 року по 18.05.2016 року працювала машиністом крана металургійного виробництва, що передбачено Списком № 2.

Всього за вищевказані періоди відпрацьовано за Списком № 2 - 14 років 11 місяців 10 днів.

Підтверджено атестацією робочих місць: наказ № 417 від 20.03.2000 р., наказ № 300 від 18.04.2005 р., наказ № 349 від 02.04.2010 року; наказ № 347 від 30.03.2015 року, наказ № 315 від 30.03.2020 року, лист про продовження дії раніше проведених атестацій робочих місць за умовами праці № 003/07-1-229 від 11.06.2009 року.

Підстава видачі: особова картка, штатний розклад, результати атестації робочих місць.

Отже, зазначеними вище документами підтверджено стаж роботи позивача, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 - 14 років 11 місяців 10 днів.

Суд зазначає, що відповідач у рішенні не вказав, в назві яких професій наявні розбіжності і в чому суть цих розбіжностей.

В свою чергу працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Більше того, на переконання суду, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до підприємства, на якому працює позивач для уточнення даних.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є таким, що прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, та без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Таким чином, оскаржуване у цій справі рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Водночас суд зауважує, що позивач на час звернення за призначенням пенсії досягла необхідного віку, мала необхідний страховий стаж і пільговий стаж Список №2, що згідно з Рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, є обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Решта доводів сторін висновків суду не спростовує.

Таким чином, суд доходить висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1211,20 грн., сплата яких підтверджується квитанцією від 24.02.2024 року, яка міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.02.2024 року № 44 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 р. у справі № 1-5/2018 (764/15) та висновками викладеними у даному рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька